Her er coaching-hemmelighetene til hvordan du når gjennom til tenåringer for å stoppe konflikter og skape et nært og tillitsfullt forhold.

Du lærer også oppskriften til hvordan få ungdom til å gjøre oppgaver, øke deres selvtillit, selvbilde og unngå de vanligste samtaletabbene.

På sju dager.

Sliter du med å nå fram til tenåringen? Er det mye krangling og få gode samtaler? Eller er dårlig selvtillit et problem? Ungdomstiden er utfordrende og kan ende i alvorlige, langvarige problemer. Den gode nyheten er at du kan hjelpe dem ved å bruke spesielle ord og spørsmål som kan bedre oppførselen og doble antall smil.

Ikke for alle

Denne boka passer kun deg som har tro på en coachende oppdragelse og som ønsker å hjelpe ungdom til å bli trygge og reflekterte.

Hvis du derimot er mest opptatt av å få din egen vilje igjennom, vinne diskusjoner og er uinteressert i ungdoms meninger og vekst, er ikke dette for deg.

Hvordan kan du vite at dette virker?

Gjennom mange år med coaching av ungdommer har jeg erfart hvilke samtaleteknikker som fører til raskest og størst endring. Det er disse jeg deler i denne guiden. Faktisk skal det overraskende lite til for at ungdom endrer oppførsel og tanker om seg selv. Denne e-boka tar utgangspunkt i det aller viktigste du kan gjøre for ditt barn og deg selv: Å sørge for et godt selvbilde.

Nøkkelen til et godt liv

Ungdoms utfordringer med for høye krav, mobbing, rus, kriminalitet og sjenanse, er ikke problemet. Det er symptomer på den egentlige årsaken: Hvor godt ungdommen liker seg selv.

«Sju steg til positiv ungdom» hjelper deg med

Mye krangling – lite dialog

Dårlige karakterer

For mye dataspilling

Rydding av rom og andre oppgaver

Innesluttet - lite selvtillit

Å bli mobbet - å mobbe

Sagt om innholdet i «Sju steg til positiv ungdom»:

«Lærerikt og reflekterende. Bevisstgjøring av væremåte. Små justeringer i kommunikasjon kan gjøre store forskjeller. Stor hjelp til relasjonsbygging mellom ungdom og foresatte. Terningkast 5.»

Hilde, barn 13, 18 og 21 år

«Super, enkelt å forstå med gode eksempler. I den jobben jeg har passer metodene også for enkelte deltakere. Terningkast 5.»

Beathe, sønner på 10 og 14 år

«Veldig lærerikt, genialt. Nyttig, forståelig og praktisk rettet. Terje er konkret og enkel å forstå.»

Foreldre til ungdomsskole-elever, Notodden.

Hvordan skal du håndtere ungdom?

Gjennom sju steg – og en uke, vil du lære nøyaktig hva du skal gjøre for å hjelpe ungdom til å bli positive. Dette er ikke en selvhjelpsbok i «tenk positivt, så ordner alt seg»-kategorien. Derimot er «Sju steg til positiv ungdom» et verktøy du kan bruke i hverdagen i din kommunikasjon med tenåringer.

Ved å bruke disse strategiene blir han, hun og hen mer interessert i å lytte til det du sier, gjøre oppgaver, sikrere på seg selv og dermed mer fornøyd med seg selv og livet. Hvert av de sju stegene tar også for seg helt konkret hva du med fordel bør slutte med og hva du kan begynne å gjøre når du snakker med ungdom.

Tenker du at ungdommen har mer enn nok selvtillit allerede? Og at det er grunnen til kranglingen? Det er ikke nødvendigvis den eneste sannheten. Det kommer jeg tilbake til.

Det er noe med tanker som nekter å slippe taket. Det er nesten som om de forlanger å bli realisert. Ideen til boka har jeg hatt i mange år.

I utgangspunktet var jeg en radiomann. I 20 år ledet jeg programmer i forskjellige radiostasjoner. Etter 12 år i NRK, deriblant i Reiseradioen, bestemte jeg meg for å si opp den trygge, morsomme og lærerike jobben i statskanalen.

Hvorfor det? Jeg hadde endelig funnet det jeg hadde søkt etter i mange år. En kamerat av meg fortalte en kveld om hva coaching er. Og da visste jeg det. Umiddelbart. Det var dette jeg hadde lett etter. Samme kveld gikk jeg på nettet, leste om det som fantes av skoler, landet på Coaches Training Institute, CTI, tok utdanningen, sertifiserte meg og har ikke sett meg tilbake siden.

Hva var så grunnen til at coaching traff meg så kraftig? Når jeg ser meg tilbake, er det lett å se at dette har vært en rød tråd. Jeg har alltid blitt trukket mot folk som har utfordringer.

Dette handler også mye om meg. Jeg hadde en fin oppvekst med trygge foreldre og gode venner. Likevel klarte jeg å lage et bilde av meg selv som ikke stemte overens med virkeligheten.

Årsaken til dette var at jeg gjorde det dårlig på skolen, var elendig i gym og sport og hadde heller ikke hell hos damene. Da blir det fort skapt en indre kritikerstemme, kalt sabotør, som gjør det den kan for at dette negative selvbildet blir bekreftet.

Det er derfor jeg er så opptatt av å hjelpe ungdom. I tillegg er tenårene en periode i livet som for mange kan være den vanskeligste.

Hvorfor er jeg kvalifisert til å hjelpe deg med din ungdom?

Grunnen til at jeg skriver boka er at du enkelt kan gjøre min jobb. Ved å følge denne sju stegs-oppskriften.

Det tok 10 år før boka så dagens lys. Det er jeg glad for. Det endelige resultatet er basert på omfattende innsyn i hvilke samtaleteknikker som fungerer best.

Jeg brenner sterkt for coaching. Det skal lite til for å se store forandringer. Årsaken til at dette fungerer er at det bygges gode relasjoner mellom deg og tenåringen, fordi de føler seg forstått, verdsatt og lyttet til.

Et godt bilde av seg selv er nøkkelen til et godt liv for oss alle. Det kan du bidra til for din ungdom.

Gjennom mitt mangeårige arbeid som coach har jeg erfart hva som skal til for at ungdom blir mer positive.

Jeg kan selvfølgelig ikke garantere resultater for deg, alt jeg kan si er at jeg har hjulpet mange til å bli tryggere og mer positive på svært kort tid.

Det har jeg fått muligheten til gjennom coaching og kursvirksomhet for privatpersoner, næringsliv, foreninger, fylkeskommune, kommuner, NAV og egne kurs.

Kun ved å bruke verktøyene du vil lære i denne boka.

Tre måter å bruke «Sju steg til positiv ungdom»

Den minst effektive metoden er å la være å bruke teknikkene du lærer her. At du kommuniserer uten en strategi og bevisst plan. Mange vil lese boka, og likevel fortsette som før. Forskning viser nemlig at bare 20 prosent av de som tar inn ny læring, bruker kunnskapen i hverdagen. Ikke vær en av dem.

Den nest beste er at du gjør som jeg sier. Det å følge prosessen steg for steg er en god ide.

Det aller beste er om du leser boka, lærer verktøyene og tar kunnskapen et eller flere hakk videre. At du bruker din kompetanse, stil og personlighet for å gjøre læringen til din egen. Lag din egen «spin» på dette. Vær også gjerne uenig i mine teorier og strategier.

Slik sørger vi for utvikling og fremskritt. At du gjør noe som tar kommunikasjonen videre. Jeg misliker krangling, men er derimot stor tilhenger av uenighet.

Dette er selve utgangspunktet for nye ideer. De beste kursene jeg holder, er når også jeg lærer.

Ta notater underveis. Skriv ned dine egne tanker. Forskning viser at du lærer bedre hvis du skriver. Gå så ut og gjennomfør prosessen i praksis. Test dette ut. Da får du den aller beste læringen. «Learning by Doing».

Da blir dette en del av deg, ved at du bruker begge hjernehalvdelene. Teori og praksis.

Det er helt nødvendig å faktisk kjøre en bil for å mestre den. Teoriboka er ikke nok alene.

Det aller viktigste aller først:

Det er én spesiell faktor jeg ser som løsning for svært mye og svært mange.

De fleste av utfordringene som ungdom har, er koblet direkte til hva de mener om seg selv. Hvor glade er de i seg selv, hva mener de om seg selv og hvor gode venner er ungdom med seg selv? Dette kalles selvbilde, eventuelt selvfølelse. Ikke selvtillit.

Hovedjobben, det absolutt aller viktigste vi kan gjøre, er å øke vårt eget og andres bilde av oss selv. Det er tema nr. 1 i denne boka. Alle sju teknikkene er koblet direkte til dette.

Tre viktige funn:

Tre elementer er viktige for å nå målet om økt motivasjon, mindre krangling og flere gode samtaler. «Sju steg til positiv ungdom» handler kun om disse tre.

1: Det første er det jeg nettopp skrev om, selvbildet. At de blir sett, hørt og verdsatt. Dette fører igjen til at de unge får et bedre bilde av seg selv. Gjennom å hjelpe tenåringer til et bedre selvbilde bidrar vi automatisk til mindre krangling og mer ro.

Med dette elementet øker vi også mulighetene for å styre unna store problemer i ungdomstiden, som mobbing, rus, kriminalitet og depresjon. Det skal ikke mye til for å hjelpe andre til et bedre bilde av seg selv. Denne boka vil lære deg nøyaktig hva du skal gjøre for å oppnå det.

Selvbildet kan måles med et enkelt spørsmål: «På en skala fra 1-10: Hvor glad er du i deg selv?» Desto høyere tall, desto bedre selvbilde. Vi kan alle fremstå med høy selvtillit og likevel ha lave tanker om oss selv.

Selvtillit er koblet opp til det vi gjør, en jobb for eksempel. Selvbildet er en indikasjon på det vi mener vi er.

2: Eierskap til endring og oppgaver. Eierfølelsen er vesentlig for å få andre til å gjøre oppgaver. Nøkkelen her er at ungdommen finner ut av hvorfor og hvordan selv. Prosessen inneholder klare tips og teknikker som vil hjelpe deg med å nå dette målet.

3: Samtaleteknikker for å skape flyt i dialogen med ungdom. Du vil lære konkrete setninger og verktøy du kan bruke, slik at samtalen flyter uten at den andre går i forsvar eller angrep.

Med disse tre punktene vil du kunne oppnå det gode forholdet til ungdommen. Og vi skal gjøre det enkelt, steg for steg, dag for dag. Du skal få vite nøyaktig hva du skal si og gjøre, ord for ord. Noen vil muligens være skeptiske til om det er mulig å motivere ungdom og få til gode samtaler på så kort tid som sju dager? Jeg har gjort det på minutter. Her er hvorfor:

Ungdommen ønsker det også.

Denne boka handler altså om den egentlige årsaken til problemer. Vårt selvbilde.

Et dårlig bilde av oss selv kan vise seg slik:

Sjalusi, sinne, irritasjon, misunnelse, rus, vold, arbeidsledighet, mobbing, arroganse, sjenanse, frustrasjon, bekymringer, utsettelser, depresjon, apati, frykt, angst, engstelse og ensomhet.

Dette er ikke årsaker til problemene. Det er symptomer på den egentlige årsaken: Tallet vårt. Bildet av oss selv. Et lavt selvbilde viser seg også gjennom hvordan vi tar vare på oss selv. Overvekt, spisevegring og urenslighet er eksempler på dette.

Liten tro på seg selv fører til stress, noe som igjen kan ende opp i fysiske helseproblemer. Ofte kan du legge merke til hvilke ungdommer som har dårlig selvbilde ved å se på øynene og kroppsspråket. Flakkende, usikkert blikk og urolig kroppsspråk er vanskelig å skjule. I andre tilfeller er det vanskeligere å oppdage.

Alvorlige problemer i livet er altså koblet til selvbildet vårt. Men bildet av oss selv er jo kun tanker. Og tanker i seg selv er ufarlige. Det er når tankene går over i følelser og en destruktiv oppførsel at dette begynner å bli utfordrende.

Eksempel på en tanke: Jeg er ikke god nok.

Følelse: Blir lei meg, deprimert.

Oppførsel: Sover for lenge, spiller for mye, rus, mobbing.

Ved å hjelpe ungdom til bedre tanker om seg selv, unngår vi altså de negative følelsene og den destruktive oppførselen.

Det gjøres mye flott arbeid innen rus, mobbing, vold og andre utfordringer som ungdom har. Samtidig jobbes det for lite med årsaken til dette. Derfor har jeg skrevet denne boka. Det å reparere selvbildet er intet mindre enn en sosial vaksine for enkeltmennesket og samfunnet.

Definisjoner på et godt selvbilde:

1: Evnen til å oppleve seg selv i stand til å håndtere livets utfordringer, og være verdt lykke.

2: Evnen til å sette pris på egen verdi og viktighet, ta ansvar for seg selv og oppføre seg ansvarsfullt mot andre.

Et tre år langt prosjekt i California som handlet om å bygge selvbildet i ungdom, viser disse resultatene:

Risikoungdom ble redusert med 66%

35% færre ungdomsgraviditeter

38% mindre fyll

19% mindre vold

10-15% bedring i karakterer

4,5% drop-out fra skolen, mot før 18%

Eksempler på oppførsel ved dårlig selvbilde:

Er ofte sinte

Klager mye

Er voldelige

Snakker nedsettende om seg selv

Snakker nedsettende om andre

«Tøffer» seg

Mobber andre

Er sjenerte/innesluttet

Er ensomme

Baksnakker andre

Er misunnelige på andre

Skryter mye av seg selv

Skryter lite av seg selv

Skylder på andre

Kraftig overvekt/underernæring

Arbeidsledighet

Har jeg nå beskrevet alle, sier du? Du har helt rett. Jeg har faktisk beskrevet rundt 85 prosent. Så mange av oss sliter med dårlig selvbilde.

Det merkelig er at vi jakter på å få bekreftet vårt dårlige selvbilde. Folk som synes synd på seg selv, leter etter bevis på at det faktisk er synd på dem.

Andre som ofte er sinte, leter etter grunner til å bli sint.

Og negative mennesker leter etter det negative. Dette blir selvoppfyllende profetier. De får rett.

Myter om selvbildet:

Barn av ressurssterke foreldre har alltid godt selvbilde.

Omsorgsfulle foreldre er svært viktig, men det er likevel mulig å ende opp med lave tanker om seg selv. Annen omgangskrets som venner, lærere og andre voksne kan også ødelegge.

Folk med godt selvbilde blir overlegne.

Arroganse er derimot et eksempel på usikkerhet og et dårlig selvbilde. Mennesker med et høyt tall er harmoniske, jordet, trygge, respektfulle og positivt nysgjerrige. Det er ikke mulig å ha et for godt bilde oss selv, på samme måte som det er umulig å ha for god helse.

Det er kun fattige og de utenfor som får dårlig selvbilde. De rike, pene og smarte vil alltid klare seg.

Lave tanker om seg selv viser seg i alle samfunnslag i mange varianter. Se bare på kjendisers bruk av rusmidler eller spiseforstyrrelser blant skoleflinke.

Selvbildet er det samme som selvtillit.

Disse to kan være koblet til hverandre. Men det er fullt mulig å ha god selvtillit på et gitt område, Selvtillit er basert på noe du gjør. Selvbildet er hva du er.

Vi mennesker ønsker først og fremst å bli elsket

Hvis vi ikke blir det, går vi for løsning nummer to: Å bli respektert. Hvis vi heller ikke oppnår respekt, går vi for reserveløsningen: Å bli fryktet.

Alle løsningene har til felles at vi ønsker å bli sett, hørt og anerkjent. Derfor er selvbildet vårt så viktig.

Hvis vi har et godt bilde av oss selv, vil vi leve mer lykkelige, harmoniske og sosiale liv. Derfor er dette selve nøkkelen. Og er det ikke flott hvis du kan være med på å bidra til det?

Hvorfor får vi lavt selvbilde?

Små barn har et godt bilde av seg selv. Riktigere sagt er vel at de ikke har noen tanker om dette temaet. De bare er.

De er helt frie. «Der er verden og her er jeg», sier de med åpne armer og sinn. Jeg husker en tur til en matbutikk i Porsgrunn der jeg får øyekontakt med ei lita jente på ca. tre år. Hun ser på meg og sier «Det er vogna mi» og peker på en liten handlevogn med høyt flagg. «Og det er kjolen min».

Jeg svarer at det er en flott sommerkjole og at hun er flink som triller egen vogn.

Voksne med dårlig selvbilde ville kanskje ikke følt seg modige nok til å se den lille jenta, men valgt en arrogant «Jeg er for opptatt til å svare»-holdning til treåringen.

Eller den lille gutten ved Øya i Kragerø som drar ned shortsen og underbuksa for å vise at han også er mann idet jeg går av en brummende Ducati motorsykkel ikledd skinnklær og hjelm.

Vi er født med frykt for kun to ting: Høye lyder og det å falle.

Men fra tre-fire års alderen og utover i livet skjer det noe med oss. Hva er det? Hvorfor blir vi reddere, mer sjenerte eller sinte? Hvor kommer dette fra?

Dårlig selvbilde kan bli skapt på tre måter:

1: Noen sier eller gjør noe ondt mot oss som var ment slik, for eksempel mobbing, avvisninger, syrlige kommentarer, vold.

2: Noen sier eller gjør noe mot oss som ikke var vondt ment, men vi tolker det på denne måten. For eksempel den voksne som ikke tør se jenta og anerkjenne handlevogna og sommerkjolen.

3: Ingen har sagt eller gjort noe mot oss, men vi har likevel laget oss negative teorier, tanker og bilder av oss selv basert på dårlige erfaringer.

Generasjon prestasjon:

Denne boka har aldri vært viktigere enn nå. Du har vel hørt utrykket «Ungdom nå til dags»?

«Ungdommen nå for tiden foretrekker luksus, har dårlige manerer, fornekter autoritet, har ingen respekt for eldre mennesker, prater når de egentlig burde arbeide, motsier foreldrene sine og tyranniserer sine lærere».

Det er mange som har sagt noe lignende. Disse ordene er sitat fra filosofen Sokrates. Han sa dette ca. 400 f. Kr.

Dette har blitt gjentatt av hver nye foreldregenerasjon. Helt til i dag. Men nå er det slutt. Ungdom nå til dags er unik. De liker foreldrene sine bedre enn før, de er opptatt av gode karakterer, de er reflekterte, kunnskapsrike, ruser seg mindre og trener mer.

Hvor er opprøret? Hvor er dagens Elvis, Mick Jagger, The Beatles, punkere og hippier? Ungdoms moter, musikk og mat er lik det som har vært i mange år.

Hva er så nytt?

Teknologi. Ungdom nå til dags er den aller første generasjonen som har vokst opp med bredbånd. De er de første til å oppleve den digitale revolusjonen.

Her finner vi også det nye. Hvordan tenåringer kommuniserer med hverandre og farten det skjer i. Og det at all verdens informasjon er noen tastetrykk unna.

Hvilke konsekvenser får det at du kan google absolutt alt du lurer på? I motsetning til å bla i 10 år gamle leksika. Hvis vi ikke fant svaret, kunne vi ringe til noen som kanskje visste det. Var de ikke hjemme, måtte vi prøve senere.

Dagens ungdom er mer kunnskapsrike enn tidligere generasjoner. Samtidig følger det med en stor utfordring. Mange ungdommer sliter med depresjoner.

Med teknologien har alt kommet nærmere, raskere. De blir bombardert med tilbakemeldinger i form av likes eller mangel på dette, oppdateringer om hvor «perfekte» liv andre lever og kanskje også digital mobbing.

Når inntrykket er at alle andre trener, har gode karakterer, venner og kjæreste, er det lett å bli nedtrykt og føle seg mislykket.

Det handler igjen om selvbildet deres. Hvor godt fornøyde de er med seg selv. Derfor er denne boka viktigere enn noen gang.

Mobbing

Noe av det verste barn og ungdom kan oppleve er å bli mobbet. Det er en forferdelig opplevelse og er noe vi burde ta enda mer på alvor. Det bør gjøres ved å løfte mobberne opp og frem, stikk motsatt av mange anti-mobbeprogram.

Vi skal slutte å se på mobberne som bøller. Dette er ungdom som har dårlig selvbilde. De trykker andre ned for å heve seg selv opp.

Jeg har selv vært en mobber. Det er jeg ikke stolt av, men jeg husker hvorfor vi kastet både ham, sekken og bøkene hans i grøfta. Og dette var gutt som var min lekekamerat når bare han og jeg var sammen.

Det var kun en grunn til at jeg bidro til mobbingen av Kyrre som han het. Jeg ville være en av de kule gutta. Som jeg altså mente jeg ikke var.

Mobbingen hadde ingenting med Kyrre å gjøre. Heldigvis ba jeg om unnskyldning for dette i voksen alder da jeg møtte han utenfor kinoen i Porsgrunn.

Han svarte «Det er greit». Jeg vet ikke om han tilga meg, men velger å tro at det var fint å høre min unnskyldning.

Kyrre er ikke med oss lenger, så jeg er glad jeg var trygg nok til å be om unnskyldning i tide. Jeg får leve med det jeg gjorde på grunn av at jeg ville være, men trodde ikke jeg var, en av de kule gutta.

Bakerst i boka finner du en mal på hvordan du kan snakke med mobbere for at han eller hun skal slutte med dette.

Av alle utslag av dårlig selvbilde er kanskje mobbing det aller verste for omgivelsene. Det er dessverre riktig at det mange ungdommer opplever i hverdagen, kan karakteriseres som tortur.

Jeg brenner sterkt for å slutte med å «ta» mobbere. Hvis vi fortsetter med det, forsterker vi deres dårlige selvbilde.

Hva tror du det gjør med en ungdoms bilde av seg selv hvis han eller hun blir tvangsflyttet til en annen skole?

Mobbere slutter ikke med mobbing bare fordi de blir fortalt at de skal gjør det. Mobbere slutter med mobbing når de selv ønsker en endring. Og det oppnår vi ved å la mobberne ta ansvaret for å stoppe mobbingen på skolen. Som du gir den tidligere biltyven ansvaret for bilparken.

Se malen «The N-O-R-way» bakerst i boka for mer informasjon.

Hvor mye lykke er du verdt?

Det var ikke lett å gå i ett med pastellfarget tapet og Kizz-plakater på 80-tallet. Men jeg gjorde et godt forsøk. Mange forsøk. Hele tiden.

Og øvelse gjør mester. Ikke det at jeg var spesielt fargerik, men ten- og 20-årene gikk med til å være lite synlig. Dette skjedde på tross av trygge og positive foreldre og gode kamerater. Ikke var jeg et mobbeoffer heller.

Det var tre viktige ting jeg ikke mestret i tenårene. Idrett, jenter og skole. Når ungdom får lov til å vikle seg inn i en negativ tankebane rundt ting som ikke fungerer, blir det skapt et lavt selvbilde. De aller fleste av mine tanker kretset rundt disse tre tingene.

Når vi i tillegg mangler positive tilbakemeldinger som kan korrigere tankesettet, blir en indre kritiker født.

Ved å la frykten styre i ung alder skapte jeg en indre stemme som har fulgt meg siden. En sabotør. Vi har dem alle sammen i større eller mindre grad. Disse stemmene inne i oss som sier: «Ikke prøv noe nytt. Du kommer til å dumme deg ut. Ikke tro du er noe. Du er ikke verdt dette.»

Under coaching-sertifiseringen fikk jeg dette spørsmålet fra min egen coach: «Hvor mye lykke er du verdt?»

Jeg visste at jeg burde svare 10. Det er mulig jeg prøvde også. Men jeg mente det jo ikke. 3-4 fire føltes mer riktig. Men min coach så meg som ressurssterk, kreativ og et unikt menneske. Og ga seg ikke.

I dag ser jeg meg selv som andre ser meg. Som en bra fyr, som har mye å komme med. Nå kan jeg svare 10 på lykke-spørsmålet.

Hva skjedde?

Jeg har fått mot til å gå for det jeg har lyst til

Blitt mer takknemlig for det som er bra i livet mitt

Blitt kjent med meg selv

Blitt mindre opptatt av hva andre synes om meg

Fått utvidet min komfortsone

Blitt mindre redd for å si hva jeg ser hos folk

Sluttet med å «hakke» på meg selv

Nå er min jobb å hjelpe andre til et bedre bilde av seg selv. Om det er tenåringsforeldre, ungdom, lærere, ledere, kolleger eller hvordan samboere/ektefeller snakker med hverandre. Det var kun gjennom et bedre bilde av meg selv at det ble mulig for meg å hjelpe andre.

Det har jeg gjort gjennom kurs, foredrag, privat coaching og nå «Sju steg til positiv ungdom». Og det har endret livet mitt.

Vi lærer mye viktig på skolen. Men hvorfor lærer vi ikke om hvordan det er å være et menneske? Hvorfor er det ikke et fag som heter «Meg»? Om å mestre

det sosiale, våre egne tanker og utfordringer? Vi har «Heimkunnskap». Hvorfor ikke også «Selvkunnskap»? Vi har gym for kroppen, hvorfor ikke for tankene våre? Verktøyene for et slikt fag har vært tilgjengelige siden 60-70-tallet.

For meg er det en gåte hvorfor vi ikke har integrert dette i grunnskolen. Du kan argumentere for at det er foreldrenes ansvar. Samtidig tenker jeg at mange voksne selv har for dårlig selvbilde til å gi det barna trenger.

I skrivende stund jobber jeg fortsatt med å få dette inn i skolen. Det er mitt livsmål.

Denne kompetansen vil du inneha etter å ha lest og gjennomført «Sju steg til positiv ungdom». Du vil mestre coaching. Og disse prosess-verktøyene fungerer like godt på kolleger, partneren og naboen som på ungdom.

Myter om coaching:

Er ikke dette kun å tenke positivt?

Det er viktig å tenke positivt, men dette er mer enn det. Det handler om å tenke riktig og lære konkrete teknikker som fører gamle tanker over i nye baner.

Er dette noe spirituelt og alternativt?

Det er fint å være i kontakt med både natur og eventuelt gud. Men denne boka er laget slik at vi blir bevisst måten vi tenker på, og enkelt kan integrere dette i reelle situasjoner i dagliglivet.

Er ikke dette en trend som går over?

Det vil tiden vise, men tanken om at mennesker har de beste svarene i seg selv, er sterk. Ingen liker å bli fortalt hva de skal gjøre. Vi får eierfølelse til endringen når vi selv kommer frem til svarene.

Hvor mange mennesker har vi møtt ansikt til ansikt?

Uansett hva svaret ditt er, så er tallet høyt. Mange tusener, kanskje titusenvis. Svar så på dette spørsmålet: Hvor mange av disse har inspirert deg? På en slik måte at du beundrer, respekterer og ser opp til vedkommende?

Gjennom år med kursvirksomhet har jeg stilt dette spørsmålet og det har aldri vært flere enn sju personer som virkelig har inspirert og motivert folk.

Det skal svært lite til. Som i denne historien fra Notodden i mitt hjemfylke Telemark. Rektoren på en grunnskole legger merke til at en elev aldri har med seg niste på skolen. Og det er flere tegn på at gutten ikke har det så bra hjemme.

Rektoren bestemmer seg for å smøre to nister på morgenen. En til seg selv og en til gutten. Det fortsetter rektoren med helt til gutten er ferdig med grunnskolen.

Så hopper historien mange år frem. Rektoren er nå pensjonist og skal på et seminar i Bergen. På vei inn i salen blir han stoppet av rådmannen i byen som sier: «Du kjenner nok ikke meg igjen, men jeg har lyst til å si til deg at det er bare én grunn til at jeg er rådmann her i dag. Det er deg og at du smurte niste til meg da jeg gikk på skolen.»

Jeg er sikker på at rådmannen kan svare minst én på spørsmålet om hvor mange som virkelig har inspirert ham.

Ved å bruke strategiene i denne boka vil du ha mer enn nok kunnskap til å inspirere andre. Ta stillingen som en veiviser. Den er ledig.

Jeg vil anbefale deg å følge oppskriften i «Sju steg til positiv ungdom» steg for steg. Den er laget slik at det som er strategisk å starte med, kommer først i boka. Hele prosessen kan gjennomføres på en uke. Ett steg pr. dag.

Etter flere av stegene stiller jeg spørsmål rundt temaet. Jeg vil på det sterkeste oppfordre deg til å bruke noen minutter på disse.

Du vil lære mye mer hvis du tar den oppfordringen. Årsaken til det er at du lærer om deg selv når du får denne type spørsmål.

Og det er kun de tre strategiene om å bli sett/hørt, eierskap og flyt vi skal jobbe med i vår dialog med ungdom.

Men vent litt... Vi starter likevel med et fjerde punkt. Som er vel så viktig. Deg.

«Du ser ut som en jævla idiot!»

Dette sa en far i 40-årene som handlet sammen med sin tenåringssønn på Cubus, Herkules i Skien juli 2014, fordi sønnen gikk med saggebukse.

Her er en melding til faren: Er du klar over at du sannsynligvis er hans store helt? Fordi du er hans far. Hvordan ville du opplevd det hvis noen du beundret fortalte deg at du ser ut som en jævla idiot? Og kun fordi vedkommende tilhørte en annen generasjon?

Det å kartlegge hvordan du ser deg selv er utgangspunktet for endring i mennesker du har kontakt med. Du overfører deg selv på dine barn og andre. Om du vil eller ikke. Hva arven din inneholder er svært viktig for å hjelpe andre til et godt bilde av seg selv.

«Sju steg til positiv ungdom» starter med deg.

«Det jeg er meg bevisst kan jeg gjøre noe med. Det jeg ikke er bevisst, gjør noe med meg.»

Fritz Perls

I denne delen tar jeg for meg de tre viktigste elementene for å sikre at du overfører en god arv. Vi skal gå igjennom offerrollen, dine følelser og tanker.

Er du et offer?

La meg komme med en påstand, og så blir din oppgave å tenke om du er enig i den, eller ikke.

Alle mennesker (du) skaper sin egen situasjon og liv, og er dermed selv ansvarlig for hvordan de har det.

Er du enig?

Fint hvis du heller mot ja. Det finnes unntak fra regelen. Vi er ikke alltid ansvarlig for hva som skjer med oss som ulykker og sykdom. Jeg velger likevel å svare ja til påstanden, fordi jeg absolutt ikke er villig til å svare nei.

For å få det livet du vil ha og fortjener, er dette helt avgjørende og grunnleggende.

Som Tony Robbins sa: «I livet er smerte obligatorisk. Det kommer til å gjøre vondt. Lidelse derimot, er valgfritt.»

Med andre ord: Livet slår deg ned, og hvor lenge du velger å være der nede er opp til deg. Etter en sunn reaksjon som sorg.

Du vil ta ansvar for ditt liv. Du må gi slipp på unnskyldninger og historier om at du er et offer for andres oppførsel.

Det er faktisk sånn at ingen har makt til å sette deg ut. Ingen kan gjøre deg lei deg. Ingen kan fornærme deg.

Du gir dem den tillatelsen. Slutt med det. Ta makten din tilbake. Nå skal det sies at vi er mennesker og ikke maskiner. Det er klart at vi blir satt ut av og til, og det er helt ok. Det er hvor lenge du vil gå med den følelsen dette handler om.

Styrer du omgivelsene eller styrer de deg?

Hvis du ikke får det som du ønsker, spør deg selv:

Hvordan bidro jeg til dette? Hva var det jeg sa eller gjorde som førte til at den andre personen handlet må denne måten?

Vi har alle en påvirkning på andre. Og neste gang kan du spørre deg selv; Hva vil jeg gjøre annerledes?

Når du innser at du selv har skapt ditt eget liv, betyr det at det er fullt mulig å komme deg ut av situasjoner du misliker.

Hvordan vet du om du har plassert deg selv i offerrollen?

Det tydeligste tegnet er om du klager mye. På hendelser og personer. Bak hver klage ligger en skadet drøm.

Hva betyr så det?

At hver gang du eller andre klager, er det mulig å fokusere på drømmen bak i stedet. Og i drømmen er det så mye mer å hente enn i klagingen.

Klage: Jeg har aldri penger nok!

Drøm: Jeg har et ønske om andre opplevelser og mer penger.

Fokuser på drømmen isteden. Dette blir enda viktigere hvis du tror på loven om tiltrekning, at vi er som magneter som tiltrekker oss det vi fokuserer på.

Klage: Jeg hater vinter og snø.

Drøm: Varme, overskudd, energi og sol.

Ved å snu klagen rundt finner du et mål eller en drøm. Ved å fokusere på det, er det også mulig å gjøre noe med situasjonen. Du kan finne gode løsninger som å kose deg med stearinlys og en god bok eller bruke vinteren til å gå på ski.

Tenk på dette:

Hva klager du på? Hva er drømmen bak? Ta noen minutter med penn og papir.

Et annen viktig element for å sikre at du er sjef i eget liv er valget av ord.

Må du på jobb i morgen? Eller skal du på jobb? Eller vil du? Ser du forskjellen på valg av ord?

Dropp ordet «må» fra språket ditt. Du har tatt et valg. Du har sagt ja til å jobbe der. Bedre ord er planlegger, vil, skal, ser fram til, har lyst til og gleder meg til.

Det kan virke som småtteri å henge seg opp i dette. Men valgene av ord sier mye om du inntar offerrollen, eller om du selv styrer livet ditt. Du er ansvarlig for ditt liv og dine valg.

Hvordan vet du at du ikke er i offerrollen?

Et klart tegn er at du selv gjør konkrete handlinger for å komme deg videre. Ting kan løse seg likevel, men da er du et resultat av at andre har foretatt seg. Og du er igjen et offer for hva andre personer gjør.

Så, hvis bilkjøring er et bilde på livet ditt. Hvor sitter du i bilen? Baksetet? Passasjersetet? Bagasjerommet? Håper du er i førersetet. Det er der du hører hjemme.

Tenk på dette:

Hvis du tar 10 prosent mer ansvar for ditt liv, hva ville vært annerledes da? Bruk igjen penn og papir.

Du har sikkert vært i fly. Under sikkerhetsinstruksen sier kabinpersonalet at hvis noe skulle skje, faller surstoffmasker ned fra taket. Så sier de: «Hvis du reiser med barn, ta på…» Ja, riktig. De sier: «Ta på din egen før du hjelper barnet.» Hvorfor tror du de vil det?

Hvis du ikke har surstoff, klarer du ikke hjelpe andre. Overført til livet: Du klarer ikke være en god leder, kollega, mor, far, venn, kjæreste, ektefelle eller bror/søster hvis du ikke tar vare på deg selv. Det er derfor mange møter veggen.

De sliter seg ut ved å være helter. Det er en hårfin balansegang mellom å være helt og martyr. Sett av tid til deg selv. Til det du har lyst til å gjøre.

Mener du at det ikke er så farlig med deg, bare andre har det bra? Hva er det du overfører i arv til barna dine da? Ja nettopp, de lærer at det ikke er så farlig med dem bare andre har det bra.

Slik finner du ut om du tar godt nok vare på deg selv:

Tenk deg at du får ansvaret for din beste venn i en uke. Du skal sørge for at han eller hun får nok søvn, mat og mosjon.

Jeg er sikker på at du vil gjøre en kjempejobb. Dette vil bli en sunn og god uke for vennen din. Svar så på dette spørsmålet:

Gir du deg selv den samme behandlingen?

Hvis nei, hvorfor ikke?

Hvorfor er det viktigere at vennen din får denne behandlingen enn deg selv? Svaret kan ligge i selvbildet ditt. Tallet ditt.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Å se deg som et offer, klaging og skylde på andre.

Start med: Bli sjef i eget liv, snu klagen på hodet og ta ansvar for din situasjon.

Følelser

En ung jente jeg coachet hadde vokst mye på kort tid. Så jeg spurte henne:

«Hva er annerledes i livet ditt nå som du har vokst så mye?» Hun svarte: «Jeg reagerer annerledes.»

Hvordan du reagerer, sier mye om selvbildet ditt.

Ofte er det sånn at vi har et behov for å få rett. At vår mening er den rette. Kjenn på den drivkraften. Hva ligger bak?

Hvorfor er det så viktig for deg? Kan det ha sammenheng med at det vil gi deg en god følelse? Ikke alltid, men det er ofte årsaken. Og behovet for den følelsen kan stamme fra tallet ditt. At du har et behov for å gjøre deg smartere og bedre enn den andre.

Hva skjer med kommunikasjonen mellom deg og den andre parten da? Hvis du får rett og vinner, blir den andre en taper. Det er ikke veien inn i god kommunikasjon.

Jeg mener ikke at du alltid skal gi deg. Det vil plassere deg i offerrollen. Men akseptere at det finnes mange sannheter.

Det å slippe behovet for å ha rett er noe av det smarteste jeg har gjort for å øke roen i meg selv. Samtidig bedrer det kommunikasjonen og jeg lærer mer.

Tenk på dette: Du vet hva slags tanker, holdninger og meninger du selv har. Du lever jo med deg selv 24 timer i døgnet. Du lærer lite eller ingenting ved å snakke mye om dette. Hvis du derimot lytter til motparten, vil du få inn ny kunnskap.

Ikke ta det personlig.

Vi har alle hørt det: «Ikke ta det personlig.» Selv har jeg lenge slitt med å skjønne det utrykket. Ikke ta det personlig? Hvis noen sier noe om meg til meg, så må jeg vel det? Det handler jo om meg!

Nei. Det gjør ikke det. Her er et eksempel som gjør det lettere å forstå:

La oss si at du snakker i et møte. Med entusiasme og glød. Du tar mye plass.

Så får du to tilbakemeldinger. Fra den ene er meldingen at du må roe deg, du må slippe andre til og du virker overivrig når du snakker.

Den andre blir inspirert og får lyst til å høre mer. Sier at entusiasmen din smitter.

Hvordan er det mulig å ta dette personlig? Hva skal du gjøre med denne doble informasjonen?

Svaret er at tilbakemeldingene ofte ikke handler om deg, men om de som gir dem.

Dette er projeksjoner av dem selv over på deg. Den første personen har kanskje selv lyst til å ta mer plass, men tør ikke? Og vil heller ikke innrømme det for seg selv. Eller kanskje vedkommende genuint misliker din stil.

Den andre kan ha det samme behovet, og innrømmer det.

Med andre ord, når du får en tilbakemelding, ta en titt på hvor det kommer fra, før du bestemmer deg for om du ønsker å ta det til deg eller ikke.

Når vi peker med pekefingeren, går én finger fremover og tre tilbake mot oss selv.

I denne metaforen peker altså hele tre fingre mot avsender og kun én mot mottaker av tilbakemeldingen.

Det er klart vi skal lytte til andre, men du bestemmer hva du skal ta inn. Hvor kommer dette fra? Hva handler dette egentlig om? Handler dette kun om avsender, eller er det noe jeg har lyst til å ta inn?

En kraftig overvektig person vil sannsynligvis mene at en med sju kilo for mye er tynn og ikke trenger å slanke seg. En maratonløper vil ha et helt annet syn.

En persons oppfatning kan være at en mann er hyggelig og viser hensyn, mens en annens oppfatning kan være at vedkommende er en usikker «people pleaser» som er for opptatt av å bli likt.

Det viktigste er altså ikke hva andre mener om deg, men hva du mener om deg.

Det finnes få objektive sannheter. Inntrykket av en film, foredrag, måltid eller mennesker er helt avhengig av hvem som opplever dette. Det er like mange sannheter som det er mennesker. Derfor er det viktig å være bevisst på hvilke tilbakemeldinger du skal ta til deg.

Slik blir du åpen:

La oss si du møter noen som opptrer arrogant, spydig og vet mest og best. Du har sikkert møtt noen slike. Nå har du tre valg:

1: Du tenker: «For en klyse. Han liker jeg overhodet ikke. Jeg vil ikke ha noe med sånne folk å gjøre.»

2: Du tenker: «For en klyse. Han sliter med dårlig selvbilde, og må heve seg over andre for å føle seg bedre.»

3: Du tenker: «Han opptrer som en klyse. Det kommer av dårlig selvbilde. Lurer på hvordan han ville vært med et bedre inntrykk av seg selv? Hva er denne personens egentlige kvaliteter?»

De fleste av oss går for mulighet 1. Alle ville ha godt av å bruke alternativ 3.

Hvis du i tillegg bruker dette menneskesynet når du snakker med vedkommende, kan du fort endre personens syn på seg selv. Det skal veldig lite til for å inspirere.

Slik kan du like alle:

Er den du ikke liker arrogant? Nei. Personen er usikker. Arroganse er selvsikker maske for å skjule utrygghet. Hvis du ser det isteden, vil dette endre forholdet deres.

Er dere uenige? Som jeg skrev tidligere ligger det mye i å ikke måtte ha rett. Å akseptere at det finnes mange sannheter.

Er dere ulike? Svaret her kan være at personen «trigger» noe i deg. Noe du ikke er komfortabel med i deg selv. At du kanskje egentlig ønsker å være mer lik den personen du misliker?

Føler du at personen har feil og mangler? Her kan svaret være at du ikke er komfortabel med dine egne. Jo mer du aksepterer egne «feil», desto mer aksepterer du andres.

Har vedkommende gjort eller sagt noe stygt? Dette handler igjen om at personen ikke liker seg selv. Hvis handlingen var traumatisk, er dette selvfølgelig ikke enkelt å se, samtidig er tilgivelse nøkkelen til veien videre.

Og mest for din egen del. Det er kun gjennom tilgivelse du har mulighet til å slippe den vonde følelsen i magen når du ser eller hører om vedkommende. Hevn vil bare bidra til mer negativitet.

Husk: Alt vi fokuserer og tenker på blir det mer av.

Tror du personen har bestemte meninger om deg?

Vi går ofte rundt med antagelser om andre. Sikker på at de stemmer? Du har sikkert opplevd at du har ment noe om noen, og så viser det seg å være helt feil.

En antagelse i min ungdom viste seg å være langt fra riktig: Da jeg var 18, gikk jeg et år på folkehøgskole. Gjennom dette året var jeg avstandsforelsket i ei jente fra Oslo. Jeg torde aldri be henne ut på date, og jeg antok også at hun ikke var interessert.

Fem år senere hadde vi reunion-fest. Litt utpå kvelden, etter et par øl fortalte jeg henne at jeg hadde vært forelsket i henne. Du har sikkert allerede gjettet hva som fulgte. Joda, det hadde hun også vært. En kombinasjon av sabotører og antagelser hindret meg fra et forhold.

Et annet eksempel:

Tre barn roper, klatrer, skriker og oppfører seg som ville dyr i et tog. Faren deres sitter tiltaksløs og ser på. En av passasjerene irriterer seg over bråket, og sier til faren: «Ærlig talt! Nå må du ta tak i disse ungene dine. De kan da ikke oppføre seg sånn!»

Svaret fra den apatiske faren er: «Ja. Du skjønner. Vi kommer fra sykehuset. Moren deres, min kone, døde i morges. De vet nok ikke hvordan de skal takle dette.»

Vi vet svært lite om hva som foregår i andre personers verden. Vi kan likegodt velge tolkninger som gjør oss godt. Og som inneholder empati, tilgivelse og forståelse.

Ved å vise dette til vedkommende vil vi automatisk hjelpe personen nærmere et bedre selvbilde. Og det er det denne verden trenger. Ikke mer krangel.

Du har muligheten til å like alle. Hvorfor skal du det? Hvor mye godt får du ut av å ikke like noen?

Hovedpoenget i dette steget er at du tar kontroll over hva du tenker og føler. Ingen har egentlig makt til å sette deg ut. Det bestemmer du.

Tenk på dette, med penn og papir:

Hvem misliker du? Og hva er grunnen?

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Skulle ha rett, vinne, ta ting personlig, dømme, antagelser.

Start med: Se bak sabotør i andre, se at det finnes mange sannheter og meninger.

Tanker

Du arver så mye mer enn penger. Fra foreldre, miljø, venner, hva du leser, ser og lytter til. Dette utgjør ditt tankesett. Din måte å tenke på.

Vi lever i den samme verden. Vi snakker med de samme personene. Vi har like muligheter. Men det som er skummelt for noen, er enkelt for andre.

Hvorfor det? På grunn av tankesettet ditt. Som du har makten til å endre.

Så spørsmålet er: Er du fornøyd med hvordan du tenker? Hjelper det deg? Eller begrenser det deg? Tankene dine kan være preget av indre kritikere/sabotører, men det kan også være din automatiske og innøvde, kulturelle reaksjon på hva som er mulig, og hva du kan tillate deg.

Kan du få det du vil?

Kan du bidra med noe viktig?

Det er klart du kan det. Hvis det er et mål for deg.

Hvorfor i all verden skulle det være noe vanskeligere for deg enn for andre? Men støtter tankesettet ditt disse ideene?

En datter av en direktør vil se det som et greit mål å drive et firma en dag.

En datter av en industriarbeider vil muligens se dette som en mye større utfordring.

Når det gjelder målene er det viktig at du går for det du virkelig har lyst til. Uansett hva hjernen eller sabotørene dine sier.

Du fortjener det beste. Er du uenig i den påstanden, bør du se nærmere på sabotører og måten din å tenke på. Som igjen er koblet opp til selvbildet ditt.

Det viktigste du kan gjøre for å endre tankesettet, er å bli bevisst på hvordan det er, og så eventuelt være uenig i det.

En annen god teknikk er å velge å omgås folk som tenker større enn deg selv. Deres måte vil raskt smitte over. Det sies at den raskeste måten å bli millionær på, er å omgås millionærer.

Dine omgivelser er helt avgjørende for hvor lykkelig du er. Omgi deg med positive og trygge mennesker som vil deg godt. Ja, du kan prøve å hjelpe folk som ikke er det, men fungerer ikke det, så velg dem ut av livet ditt. Du styrer. Hvis du ikke er komfortabel med å kvitte deg helt med vedkommende, gjør det du kan for å begrense kontakten. Dette kan høres brutalt ut, men det er en svært viktig faktor for at du skal få det livet du vil ha.

En spennende teori er at du alltid er i stand til å gjennomføre de ideene du får. At det er en sammenheng mellom dine ideer og evner/talenter. Du får altså kun ideer du kan klare.

Tenk på dette:

Hvilke tre tanker har du om deg selv som er begrensende?

Slik styrer du deg selv:

Er det litt sannhet i alt?

Hva gjør du hvis du gruer deg til noe? For eksempel til en alvorlig prat om et vanskelig tema. Jo, du synes dette er krevende og frykter at resultatet blir dårlig.

Hva skjer hvis vi leker med tanken på det motsatte. At møtet er lett? Still deg spørsmålet: Hva er sant i det?

Noe som faktisk er sant, vil dukke opp. Ved å fokusere på det som er lett, og ikke vanskelig, vil ting du gruer deg til, bli litt lettere.

Et eksempel er jogging på morgenen:

Perspektiv a: Opp tidlig, mindre søvn, rushtrafikk, hunder og folk på vei til jobb. Stress, pusting og pesing.

Perspektiv b: Tid for deg selv, genererer masse energi du nyter godt av resten av dagen, frisk luft og vektnedgang.

Og begge deler er sant.

Vi kan velge å fokusere på den løsningen som gir oss god energi og der vi ikke er et offer. En ting er det som skjer eller skjedde. En annen er din oppfatning av situasjonen.

Person A misliker Oslo. Han har lite sans for alle de prostituerte, tiggerne og støyen.

Når han går av toget på Oslo S, leter han bevisst eller ubevisst etter akkurat dette. For å få sin egen oppfatning av Oslo bekreftet. Og han finner det han ser etter.

Person B’s oppfatning kan være urbant liv, kafeer, fine bygninger og parker. Og det blir en sannhet. Ingen av dem har rett eller feil. Oslo er begge deler, i tillegg til mye annet.

For å si det enkelt, dette handler om vår innstilling.

I et par år var jeg sammen med en jente som bodde i Madrid mens jeg hadde base i Porsgrunn. Annenhver uke pendlet jeg til den flotte hovedstaden i Spania. Problemet var bare at jeg sterkt mislikte flyplasser. Venting, kjedelig og masete var ord jeg assosierte med Torp, Rygge og Gardermoen. Med ett hadde jeg plassert meg selv i en offerrolle.

Jeg ville være sammen med og besøke jenta i Madrid. Og jeg ønsket ikke å mislike hver reise. Så jeg gikk noen runder med meg selv og kartla hva som var sant i at flyplasser er et godt sted å være. Svaret kom fort. Tid for meg selv, høre på lydbøker, lese, surfe, reflektere og planlegge var svarene jeg kom frem til.

De er like sanne som at flyplasser er kjedelige. De er jo egentlig som kjøpesentre med litt rare utganger. Nå kommer jeg gjerne flere timer før gaten stenger. Helt frivillig.

Lær deg å like det som er bra for deg. Om det er trim, sunnere mat eller hva du synes om flyplasser.

Tenk på dette, fortsatt med penn og papir:

Hva misliker du? Og hva er en ny og bedre sannhet?

Slik endrer du deg:

For å endre uvaner holder det ikke bare å slutte. Nye vaner er løsningen, og de må bygges. Du trenger 21 dager. Hvis du gjennomfører den nye vanen hver dag i tre uker, fester den seg. Da blir det mye lettere å fortsette.

Det er vanskelig å slutte med noe. Begynn med noe nytt isteden.

Et dårlig selvbilde gir seg utslag i negativt selvsnakk.

Hvem er det som snakker? Vi har dem alle sammen i større eller mindre grad. Sabotører, disse stemmene inne i oss som sier:

«Ikke prøv noe nytt, du kommer til å dumme deg ut, ikke tro du er noe, du er ikke verdt dette.»

Denne indre kritikeren har mye makt. Den stopper oss fra å se den vi egentlig er, være glad i oss selv, i andre og ikke minst, den skaper frykt for å feile. Og faktisk frykt for å lykkes.

Quiz: Hva er frykten og sabotøren i denne historien?

Utenfor sin nye Toytota Corolla står en gammel mann. Midt i trafikken. Dekket er punktert. Jeg tenker at jeg burde tilby å skifte dekket hans. Men det er en sperre i meg for å gjøre det.

Hva er den sabotøren? Det kan vel ikke være frykt for å bli avvist, mannen er jo sikkert glad for å få hjelp? Frykt for at jeg ikke klarer å skifte dekket? Nei. Tror ikke det. Frykt for hva? Hva er det sabotøren forteller meg?

Jeg tror det er frykten for å være god. For å skinne.

Jeg hjalp mannen, som var svært takknemlig. Og jeg fikk en god følelse resten av dagen.

Marianne Williamson har skrevet dette:

«Our deepest fear is not that we are inadequate. Our deepest fear is that we are powerful beyond measure. It is our light, not our darkness that most frightens us.

We ask ourselves, Who am I to be brilliant, gorgeous, talented, fabulous? Actually, who are you not to be? You playing small does not serve the world.

There is nothing enlightened about shrinking so that other people won't feel insecure around you. We are all meant to shine, as children do.

It's not just in some of us; it's in everyone. And as we let our own light shine, we unconsciously give other people permission to do the same. As we are liberated from our own fear, our presence automatically liberates others. »

Feil speil

For mange av oss er speilet feil. Vi ser oss selv mindre, styggere og dummere enn andre ser oss.

Hvordan behandler vi sabotøren?

Ikke ved å tråkke på den eller dytte den bort. Faktisk så bør vi anerkjenne stemmen. Bli kjent med den. Ha et avslappet forhold til denne følgesvennen.

Still spørsmålet i samtale med andre eller deg selv: Hvem er det som snakker nå? Er det frykten? Kritikerstemmen vil ikke annet enn å sørge for at du er trygg. Den passer på oss. Men den gjør en altfor god jobb. Hvordan blir vi kvitt stemmen? Den beste metoden er å øke den andre stemmen i deg. Den som skryter av deg og er fornøyd med deg. Både i det du gjør, og den du er.

Vi har med andre ord to stemmer. Vi kan velge hvem vi vil høre på.

Hvordan vet du om det er en sabotør som styrer?

Generelt kan vi si at sabotører styrer når du har lyst til å gjøre noe, men lar være. Det er trist å tenke på hvor mye folk går glipp av fordi sabotørene styrer livet.

Kunnskap om sabotører er viktig for å bygge selvbildet og motet i andre. Og det er vesentlig å la mottaker bli klar over begrepet. Bruk gjerne utrykket «Styggen på ryggen» isteden for sabotør. OnklP har truffet og hjulpet mange med den sangen.

Det kan sies i en samtale på denne måten:

«Jeg hører at du synes dette er vanskelig. Og det skjønner jeg. Jeg tror også at det din indre kritiker (eller sabotør, eller Styggen på ryggen) som snakker nå. Hvis du ikke skulle høre på denne stemmen, hva ville du sagt da?»

Du er mer enn det sabotøren forteller deg. Du vet bedre. Velg den bort. Og da vil det sannsynligvis komme et helt annet svar.

Husk: Sabotøren er ikke deg! Men hvem er det da?

Sabotører blir «født» på tre måter. Vi har dem ikke fra fødselen. Disse indre kritikerstemmene begynner å ta form i barndommen.

Som nevnt tidligere, skjer dette på tre forskjellige måter.

1: Noen sier eller gjør noe vondt mot deg.

2: Noen sier eller gjør noe mot deg som oppleves som vondt, men som ikke var ment slik. Du misforsto.

3: Du lager noen tanker om deg selv kun basert på egne inntrykk.

Her er eksempler:

«Jeg synes du begynner å bli brei over ræva», sa moren til sin tenåringsdatter.

En liten gutt fikk to sjokolader. Han ga den ene til sin lillebror. Sjokoladen inneholdt nøtter, han satte en fast i halsen og lillebroren var nær ved å dø.

En liten gutt ønsket seg lekebil til jul. Han fikk en genser.

I alle disse tre historiene ble det skapt sabotører. Nå er vi inne i kjernen.

Prøv å huske tilbake til en vond episode i livet ditt da det kan ha blitt født en sabotør i deg. Still deg så disse fire spørsmålene:

1: Hva skjedde? Den faktiske handlingen.

2: Hva la du til? Av egne tolkninger og følelser.

3: Hva er en bedre tolkning? Hvis du ikke vet svaret.

4: Hva gjorde du godt i situasjonen?

Nøkkelen er å lage en ny oppfatning av fortiden.

Dette er spørsmål du kan stille til den du ønsker å hjelpe til et bedre selvbilde.

La oss ta den første historien:

«Jeg synes du begynner å bli brei over ræva», sa moren til sin tenåringsdatter.

Datteren fikk naturligvis sjokk. Hun tenkte at hennes egen mor ikke kunne være glad i henne og at hun var tjukk og stygg.

Det moren mente var: «Jeg synes du begynner å få kvinnelige former». Altså et kompliment. Stikk motsatt av hvordan det ble tolket.

Oppgaven er å skille hendelsen fra tolkningen og følelser.

Spørsmål 1: Hva skjedde?

Moren min sa at jeg begynner å bli brei over rompa.

Spørsmål 2: Hva la du til?

At hun ikke kan være glad i meg og at jeg er stygg og feit.

Ofte finner vi ikke ut hva folk mente. Vi har bestemt oss for en tolkning, som er negativ. Vi kan likegodt lage oss en ny og mer positiv versjon.

Spørsmål 3: Hva er en bedre tolkning?

At moren min hadde en dårlig dag, mente kvinnelige former eller at hun selv har dårlig selvbilde og må «tråkke» på meg for selv å føle seg bedre.

Spørsmål 4: Hva gjorde du godt i situasjonen?

Jeg ble ikke sint. Jeg kjeftet ikke tilbake.

Poenget med dette spørsmålet er å tilgi seg selv. Vi gjorde vårt beste.

For sjokoladehistorien blir rekkefølgen slik:

Hva skjedde?

Jeg fikk to sjokolader og ga den ene til min lillebror. Sjokoladen inneholdt nøtter, han satte en fast i halsen og holdt på å dø.

Hva la du til?

At mor og far ikke er glad i meg fordi jeg prøvde å drepe lillebror og at jeg er farlig.

Hva er en bedre tolkning?

At mor og far var redde og stresset da de skjelte meg ut. At jeg ikke visste bedre. Jeg var kun fem år gammel.

Hva gjorde du godt i situasjonen?

Jeg ville bare være snill. Ville bare dele med broren min.

Siste eksempel:

Hva skjedde?

Jeg ønsket meg lekebil til jul. Jeg fikk en genser.

Hva la du til?

At foreldrene ikke kan være glad i meg. Og at jeg ikke fortjener å få det jeg har lyst på.

Hva er en bedre tolkning?

At familien hadde lite penger, at de var utsolgt for bilen, at jeg trengte en ny genser.

Hva gjorde du godt i situasjonen?

Jeg lekte videre med de gamle bilene mine. Jeg klaget ikke.

Det skal med andre ord lite til for å skape sabotører. Hvis historien ikke blir korrigert, kan folk slite med dette i årevis, ofte hele livet.

De fire spørsmålene du nå har fått er nøkkelen til å åpne opp for en ny og bedre tolkning av fortiden som har preget deg.

Skill hendelsen fra følelsene.

Her er en selvopplevd historie der jeg har brukt disse fire spørsmålene.

Jeg var avstandsforelsket i ei jente i Skien. Og jeg hadde lest, blitt fortalt eller bare fått det for meg at blomster er veien inn i en ung kvinnes hjerte. Jeg var 18 år, og hadde som sagt lite selvtillit når det gjaldt jenter.

Men jeg finner ut hvor hun bor, manner meg opp, kjøper en stor bukett blomster og går inn i oppgangen hennes.

Endel detaljer er blitt borte, muligens fortrengt, fra det som så skjer. Jeg banker på døra hennes. Hun åpner, jeg gir blomstene og håper vel på en umiddelbar forelskelse.

Hva jeg eller hun sier, husker jeg ikke, men det jeg husker svært godt er at etter noen få sekunder kommer kjæresten hennes i døra. Jeg var tydeligvis ikke så god på research den gangen.

Jeg tror jeg bare gikk etterpå. Og nå fikk min sabotør vann på mølla.

Han sa ting som «Hva var det jeg sa!!! Du har ikke draget på damer. Hun tenker nå at du er en idiot og kommer til å gjøre narr av deg til venninnene sine!!»

De fire spørsmålene har hjulpet meg her:

Spørsmål 1: Hva skjedde?

Jeg ga blomster. En gutt kom i døra.

Spørsmål 2: Hva la du til?

At det var kjæresten som dukket opp. At hun synes jeg er en dust.

Spørsmål 3: Hva er en bedre tolkning?

At det var broren eller bare en venn og at hun synes det var søtt og modig av meg.

Spørsmål 4: Hva gjorde du godt i situasjonen?

Jeg fulgte målet mitt og gikk for hun jeg ville ha.

Motargument:

Hva hvis tenåringsmoren sa noe sånt: «Jeg synes du begynner å bli feit. Du blir bare styggere og styggere!»

Det er vel ikke mulig å feiltolke? Hun mente det vondt, ingen tvil om det. Likevel er det smart å gå tilbake å skille hendelsen fra følelser.

En annen tolkning kan nå være at moren har det vanskelig. At hun sliter selv med dårlig selvbilde. At hun er misunnelig fordi datteren er penere enn moren.

Stikkord her er forståelse, empati og tilgivelse. Av reint egoistiske hensyn. Vi vet ikke hvordan det er å være moren. Vi har alle våre sabotører og demoner. Vi kjenner ikke hennes verden.

Ved å tilgi og vise empati for den andres situasjon, slipper vi selv den vonde følelsen av hat, eller sterkt å mislike noen.

Hvis det er mulig er det også en god ide å ta kontakt med mennesker som har såret oss. For å snakke ut, og legge dette bak oss. Eller skrive et brev.

Det er god hjelp i bare å skrive brevet. Det trenger ikke sendes.

En 21 år gammel kvinne som var min coaching-kunde imponerte meg stort her. Hun slet med dårlig selvbilde etter mye mobbing i grunnskolen.

Vi snakket om hva som var den beste veien for henne ut av dette. Dette var helt i slutten av timen, så vi skulle plukke opp tråden neste uke.

Men etter et par dager fikk jeg sms: «Nå har jeg ringt alle de som mobbet meg og fortalt dem at jeg har tilgitt dem.»

Tekstmeldingen satte meg helt ut. Snakk om mot og visdom i en 21-åring!

Hun gjorde det for seg selv. Av egoistiske årsaker. Det er en fin bonus hvis det har hjulpet mobberne også.

Reaksjonene hun fikk fra mottakerne av tilgivelsen gikk fra «Aner ikke hva du snakker om» til «Tusen takk, det har plaget meg».

Det viktigste her er likevel at den unge kvinnen gjorde det hun trengte for å legge dette bak seg og gå videre.

Tenk på dette:

Hva sier sabotøren din til deg som du vet egentlig ikke stemmer med virkeligheten?

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Å være ukritisk til hvordan du tenker.

Start med: Være klar over hva du har arvet. Vær bevisst på hvem som snakker. Du eller sabotøren din.

Nå har vi gått gjennom de viktigste elementene innen din personlige utvikling for å sikre at du ikke overfører negativitet i form av offerrolle, følelser og tanker til ungdommen.

Her er tre spørsmål i en liten «quiz» som hjelper deg med klarhet rundt disse temaene.

Hvis du kan svare ja på alle tre, er du godt i rute til å overføre en positiv arv til barna dine og er klar for resten av «Sju steg til positiv ungdom». Hvis du svarer nei på ett eller flere av spørsmålene, vil jeg anbefale deg å gå noen runder med deg selv for å være helt sikker på at det er der du vil være og at denne holdningen gagner deg.

Klager du lite, er det du som bestemmer i ditt liv og tar du ansvar for hvordan du har det?

Har du sluppet taket i behovet for å ha rett, vinne, ta ting personlig og dømme andre?

Er du bevisst på at du kan velge hvordan du ser ting, at du ikke er din sabotør og at tankesettet er noe du har arvet?

Svarte du ja på alle spørsmålene?

I så fall er du klar for den neste delen av prosessen som handler om hvordan du kan snakke til tenåringen for at han eller hun skal åpne seg, vokse, lytte og bli tryggere.

Steg 1, dag 1:

«The art of being wise is the art of knowing what to overlook.»

William James

La meg spørre deg om dette: Når du snakker til tenåringen, hvor mange prosent av samtalene er om det du er fornøyd med og det positive?

Og hvor mange prosent handler om det du er misfornøyd med og det negative?

Jeg stiller dette spørsmålet til mange foreldre i mine kurs og én til én coaching. Svaret er ofte 20 prosent positivt og 80 prosent negativt.

Mitt oppfølgingsspørsmål blir da: Hvis 80 prosent av tilbakemeldingene til deg på din jobb var negative, hvordan ville du opplevd det?

Da blir det ofte stille noen sekunder.

Det ville jo vært vonde dager på jobb. Akkurat slik, og kanskje enda verre er det for ungdom. De har ikke den tyngden og ballasten som mange av oss voksne har utviklet.

Derfor er oppfordringen å snu dette rundt. Når du åpner munnen for å si noe til din tenåring, skal det i 80 prosent av samtalene handle om noe du er fornøyd med.

Alt vokser. Vi får mer av det vi gir næring til. Hvis du fokuserer på det du er glad for, vil det spire og gro. Og den negative 20-prosenten har en tendens til å bli lavere og mindre skummel som en følge av 80 prosent i positiv retning.

For å hjelpe deg på vei og sette dette inn i et prosess-steg er målet i dag å si tre ord til tenåringen. Det er alt. Disse ordene er noe av det viktigste jeg bruker i mitt ungdomsarbeid som coach, og helt nødvendig for å bygge tilliten vi er ute etter.

«Sju steg til positiv ungdom» er bygd opp dag for dag, følg derfor planen. De første dagene handler om å bygge en nær relasjon, senere i uka kommer tipsene til hvordan ta opp problemer og saker som ikke fungerer så bra. Men vi trenger altså den gode relasjonen først.

Hemmeligheten til å nå fram til ungdom handler mye om hva de mener om deg. Likevel er det enda viktigere hva de mener om seg selv, i samtale med deg. I dette avsnittet lærer du verktøy for å kommunisere slik at de bedrer sitt eget bilde av seg selv. Dette vil være avgjørende for å begrense konflikter og øke antall gode samtaler.

Verktøy dag 1: Si det du ser.

Når sist ble du fortalt hva folk ser i deg?

Jeg tenker ikke på skryt av en jobb eller oppdrag du har gjort, men hvem du er? For svært mange av oss skjer det sjeldent. Dessverre.

Dette er noe av det mest effektive du kan gjøre for å bygge der sabotørene river. For å korrigere speilbildet til folk. Gi en tilbakemelding på hvem de er, en egenskap de har, ikke hva de gjør.

Det finnes kritiske røster som mener vi skryter for mye av ungdommene våre. For det første er min generelle erfaring at det motsatte er riktig. For det andre mener jeg at hvis det skrytes for mye, er det fordi vi skryter av hvor flinke de er. «Ja, nå gjorde du det riktig, det var kreativt gjort, nå var du flink.»

Problemet med denne type skryt er at ungdom kobler det å bli sett, hørt og verdsatt til å være flink. Til noe de har gjort. Til en prestasjon.

Da kan vi ende opp med tenåringer som sliter seg ut ved å skulle være flinke og perfekte. En bedre måte å skryte på er altså å påpeke noe de er.

Isteden for å si «Det var kreativt», så sier vi «Du er kreativ». Da påpeker vi en personlig egenskap som de har. Uansett hva de måtte gjøre.

For at det skal ha størst effekt, er det viktig å si det med så få ord som mulig. Start gjerne med fornavnet. Her er eksempler:

«Jonas, du er inspirerende»

«Du er klok»

«Du er sterk»

«Du er omsorgsfull»

«Du er modig»

Avslutt gjerne med et klapp på skulderen. Nærhet bedrer relasjoner, hvis de er nære nok fra før.

Så kort skal det være. Og ett kompliment av gangen.

Hvis du sier noe som: «Jeg synes at du av og til kan ha en effekt på andre som gjør at folk kanskje blir litt inspirert», så vil budskapet drukne.

Si det kort, og finn mot til å stå i stillheten som kommer etterpå. Det er i denne stillheten at den personlige komplimenten lander.

Stemningen kan bli klam, intim og stillheten uutholdelig. Men stå i den. Vi er ikke vant til å få slike tilbakemeldinger, så ofte trenger vi litt tid på å komme opp med et svar.

Det krever mot å si «Du er...»

Kanskje fordi det er uvant, og fordi det er svært personlig. Da gjelder det å trosse sabotøren i deg som lett dukker opp.

Det er så veldig mange blant oss som ikke føler seg sett. Når du får en følelse av noens styrke, si det.

Min erfaring er at det å påpeke noens egenskaper er et av de mest effektive verktøyene for å bygge deres tro på seg selv.

Selv om jeg ikke kjenner deg, kan jeg gi deg et nå: «Du er omsorgsfull.»

Det vet jeg fordi du bryr deg om å lære disse teknikkene for å bygge andre. Det skal med andre ord ikke mye kunnskap til for å kunne gi et personlig kompliment.

«Du er...» Stå i stillheten. Få et svar. Etter det kan du gjerne utdype hvorfor du mener det du mener.

Det er ikke alltid like lett å se at du sår et positivt frø. En tenåringsmor jeg coachet fikk i oppgave å si «Du er omsorgsfull» til sin datter etter coachingtimen.

Uka etter fikk jeg vite at moren hadde sagt det. Datteren så visstnok bare rart på henne og ristet litt oppgitt på hodet. Dagen etter hadde de begynt å krangle igjen og datteren sa: «Jeg skulle ønske du var annerledes!» «Hvordan annerledes da?» hadde moren spurt. Og tenåringsdatteren svarte: «Ja, litt som du var igår...»

Dette er en viktig påminnelse til oss voksne også. Husk at din verdi ikke er koblet til dine prestasjoner, eiendeler, suksesser, tabber, feil eller fiaskoer. Din verdi er konstant. Uansett hva du har gjort eller planlegger å gjøre. Vær bevisst på å skille ditt ego og selvbilde fra dine resultater.

Steg 1 er helt avgjørende for å bygge videre. Husk at vi er helt avhengige av folk rundt oss for å finne ut hvem vi er. Uten tilbakemeldinger basert på personlige egenskaper er det vanskelig å finne verdier og hva som bor i oss. Vi finner isteden bekreftelse i det vi gjør av oppgaver.

Tenk på dette: (Du husker penn og papir?)

Hvilke positive egenskaper har tenåringen din?

Nå utfordrer jeg deg til å legge fra deg boka. Ikke les videre før du har sagt «Du er...» til din tenåring. Uansett hvor kleint det måtte føles.

Gå bort og si det! Legg fra deg boka.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Å klage og kun skryte av det ungdommen gjør.

Start med: 80 prosent positive tilbakemeldinger. Vær bevisst på hvilke personlige egenskaper tenåringen har. Og si det. «Du er…»

Steg 2, dag 2:

Du er kanskje blant dem som gjerne vil at ungdommen skal dele fra livet sitt. At de skal fortelle hva som plager dem, hva de tenker på og gjør. Det er en fin innstilling og utgangspunkt. Ved å be om innsyn i den unges liv, viser du at du bryr deg og er glad i dem.

Mange opplever likevel at det vanskelig å få tenåringer til å åpne seg. La meg stille deg dette spørsmålet: Hvor mye deler du? Fra ditt liv og problemer?

Hva svarer du når andre voksne spør «Hvordan går det?» Svarer du ærlig? Ofte gjør vi ikke det. Da kan vi heller ikke forvente at de unge blant oss skal gjøre det. Vi må først bygge tillit.

Den andre oppgaven i prosessen er å be om hjelp fra ungdommen i huset.

Hvorfor det?

Ved at du deler dine tanker, åpner du for at forholdet deres kan bli bedre. Det blir mye lettere å få ungdommen til å åpne seg hvis du også viser sårbarhet. I tillegg vil du svært raskt kunne endre ungdommens selvbilde, altså syn på seg selv.

Du vil også øke sjansene for at ungdommen liker deg bedre.

Tenk selv: Hvem hører og stoler du mest på? De du liker eller misliker? Svaret sier seg selv. Det er viktig å skape en god relasjon før vi kan forvente endringer i andres oppførsel.

Skritt 1: Tenk ut et reelt tema der du har noen utfordringer. Det er viktig at dette er ekte og at du oppriktig er usikker på hva du skal gjøre.

Skritt 2: Be om et møte. Samtalen kan høres slik ut:

«Du Jonas. Jeg lurte på om jeg kunne bedt deg om et råd? Det er noe jeg usikker på. Hva jeg skal gjøre. Har med jobben min å gjøre. Har du noen minutter i kveld?»

«Takk. Setter pris på det.»

Skritt 3: Selve samtalen.

«Som jeg sa til deg i går så mener jo jeg at du er (klok, smart, kreativ, reflektert, omsorgsfull, tålmodig. Bruk det ordet du sa i går hvis det passer.) Og fordi du er det så har jeg lyst til å høre hva du ville gjort i en situasjon jeg er oppe i. Nå er det sånn at kollegaen min og jeg kommer ikke helt overens. Vi er så uenige om hvordan vi skal løse utfordringer rundt det prosjektet vi holder på med. Så jeg lurte på om jeg kunne be deg om litt hjelp. Hva ville du gjort hvis du var meg? Hva er lurt å gjøre her?»

Andre temaer du kan bruke er planlegging av ferie, handleturer, hva dere skal bruke penger på og hvordan rydde-rutiner i hjemmet bør gjennomføres.

Skritt 4: Ofte vil du få svaret «Jeg vet ikke» fra ungdommen i begynnelsen. Det er helt normalt.

Da kan du svare dette: «Ja det skjønner jeg og det er helt greit. Kan jeg be deg tenke litt på det og kanskje jeg kan høre med deg i morgen om du har et svar da?»

Skritt 5: Hvis du likevel ikke får noe svar er det en ide å presentere sabotøren for dem. «Jonas, jeg har lest om noe interessant i det siste, som jeg kjenner meg igjen i. At vi alle har en indre kritikerstemme som forteller oss negative ting. At vi ikke får ting til, ikke er smarte nok osv. En stemme som prøver å holde oss nede.

Det kan jo hende at du også har en sånn stemme. Og at det er den som stopper deg fra å fortelle meg hva du mener er lurt å gjøre med kollegaen min. Den stemmen er altså ikke deg. Du er Jonas, og du vet mye. Vil du jobbe med å la være å høre på den stemmen? Og la kloke-Jonas svare. Og her finnes det ingen dumme svar.»

Husk at denne tenåringen har for lenge siden begynt på sin egen, selvstendige reise i livet. Dette er et unikt individ som har rett og krav på å ha egne tanker og meninger. Ved å be om å få innsyn i dette, vil ungdommen føle seg sett, hørt og verdsatt. Hvis barn og unge kun blir vant til å følge voksnes ordre mister vi og de mye. Det å stille spørsmål frigjør kunnskap. Tenåringen blir også vant til å reflektere selv. Det er jo det vi vil ha. Kloke og selvstendige barn. Ikke en saueflokk som kun fungerer når de blir fortalt hva de skal gjøre.

I tillegg er det en kraftig effekt i det å føle at vi er til hjelp for andre. Jeg bruker det i min coaching av ungdommer. Det å hjelpe andre er en snarvei inn i et bedre selvbilde og selvtillit. Coachingen har stor effekt raskt, når ungdommen føler seg til nytte for andre.

For at du skal føle deg bra, være lykkelig og fornøyd, må du oppleve to ting:

Å vokse og å gi. Slik er vi alle.

Det å vokse betyr å lære. Utvikle seg. Både på det personlige plan og ellers i livet. Da er denne boka en god start.

Å gi betyr å bidra. Om det er til familien, venner, Røde Kors eller å se etter naboen når det har vært stille der lenge.

Hvorfor tror du Bill Gates gir bort milliarder? Eller hvorfor Angelina Jolie bruker så mye tid i Afrika?

De har vokst mye i jobbene sine, og trenger nå å bidra. Det føles tomt uten.

Å hjelpe andre er rett og slett mer effektivt en kun å snakke med ungdommen. Og dette fungerer like godt på oss voksne.

Jeg husker en dag da jeg jeg var på et tre-dagers kurs i California. På dag to var jeg litt nedtrykt. Det var nok satt igang noen prosesser i meg. I lunsjen bestemmer jeg meg for å gå en tur rundt hotellet. Alt er jo stort i USA, så det vil ta noen minutter.

Omtrent halvveis støter jeg på en røslig kar som ikke får startet sin store Harley motorsykkel. Han prøver å trille den igang på flat mark, noe som er mildt sagt utfordrende. Jeg er jo interessert i mc, så jeg kommer i prat med karen som har latt lyset stå på for lenge.

Jeg dytter ham og sykkelen noen meter, han får nok fart til at sylinderne beveger på seg og sykkelen starter. Han er takknemlig, og jeg får en kursdag som er helt annerledes enn første halvdel. Bare fordi jeg hjalp mannen, ble resten av dagen preget av overskudd, godt humør og sosialisering.

Eller når jeg sitter på kafe og skriver. Jenta bak disken spør meg om hjelp med spillelisten på iPhonen. Dagen løftes to hakk umiddelbart. Du har sikkert lagt merke til dette selv.

Legg fra deg boka. Gå og be om hjelp.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Å mase på og forvente at tenåringen skal åpne seg uten at du gjør det selv.

Start med: Be ungdommen i huset om hjelp. Påpek sabotøren deres.

Steg 3, dag 3:

Nå har vi begynt å bygge tillit og nærhet.

I steg to var det du som fortalte og delte. Nå skal vi se om ikke vi kan få ungdommen til å gjøre det samme.

Sjansen er stor for at du er den store helten for din tenåring. Tenk selv; Ville det ikke vært fint å bli sett, hørt og verdsatt av din store helt?

Ofte har folk behov for å fortelle noe som pågår i livet, noe de har opplevd eller et problem de sliter med. Da er det lett å gå i fella og prøve å «fikse» problemet, å finne løsningen og svaret. Det er sannsynligvis ikke det vedkommende er ute etter. Jonas er interessert i å fortelle. Å få det ut av systemet sitt.

Nysgjerrig uten å gi råd, er noe av det mest grunnleggende i å hjelpe andre til et bedre selvbilde.

Alle elsker å snakke om seg selv. Den kunnskapen vil hjelpe deg i mange sammenhenger i livet. Kjæreste, venner, familie og jobb. Alle elsker å snakke om seg selv. Husk det.

Hvordan kan du bruke det? Still spørsmål. Når noen snakker, vær interessert og nysgjerrig på det de sier.

Kom med såkalte oppfølgingsspørsmål. Dvs. spørsmål som: «Hva tenkte du da?» og «Hvordan var det?»

Gode lyttere er attraktive og populære mennesker. De mest karismatiske og festens midtpunkt er ikke de som snakker mest. Derimot er det de interesserte og de som er flinkest til å lytte. Det er disse folk flokker seg rundt.

Lytt mer enn du snakker. Vi har to ører og bare en munn. Det er ikke bare for å få inn stereo.

Ikke gi råd. Det er et godt råd...

Hvis du ikke har gjort dette før, vil folk raskt endre sin oppfatning av deg. De vil tenke at du er en person det er veldig hyggelig å snakke med og tilbringe tid med. Selv om du kun lytter og stiller spørsmål.

Advarsel: Pass deg for å bli for god til dette. Det viktig at du også deler hva du tenker. Bruk din egen stemme. Vi vil ikke at du skal bli for opptatt av å bli likt.

Det er noen som tilsynelatende ikke liker å snakke om seg selv. Årsaken til det er sabotører og tankesett som forteller dem at de ikke er interessante å høre på. At de ikke har noe å komme med.

Vær likevel en god lytter. Still likevel spørsmål. Påpek gjerne sabotøren deres, si at du har tro på dem, at de er interessante, at du har lyst til å høre mer. Det er disse menneskene som trenger din oppmerksomhet mest.

Mange foreldre er fortvilet over at tenåringen ikke vil høre på dem. Verktøyet dag fire snur dette på hodet. Du skal lytte til dem. Først da bygger vi en relasjon god nok for at de blir interessert i hva vi mener.

Her er øvelsen som sørger for at de føler seg sett og hørt, får nye tanker om fremtiden og en plan for gjennomføring. Kun ved at du stiller tre spørsmål.

Ivar?

Hva har Ivar Fritjof Andresen med coaching å gjøre?

Sannsynligvis ingen verdens ting. Bortsett fra pastillene oppkalt etter operasangeren. I.F.A. er et huskeord for hvordan du kan gjennomføre en coachende samtale.

Dette er en konkret rekkefølge for tre spørsmål.

I: I dag

F: Fremtid

A: Aktivitet

Eksempel:

I: (I dag) Hvordan gikk det på prøven i dag? (Gikk ikke noe særlig)

F: (Fremtid) Hvis du fungerte på ditt beste, hvor god karakter tror du at du kan få? (Klarer kanskje ett hakk opp) Påpek sabotør hvis nødvendig.

A: (Aktivitet) Hva kan du gjøre for å klare en bedre karakter? (Gjøre lekser til samme tidspunkt hver dag, spørre en i klassen om hjelp.)

Kort er godt

Gode coachingspørsmål er korte og kan høres litt naive ut. Det kan være ting som en fire-åring lurer på. Og ofte begynner de beste med «hva» og «hvordan.»

Ordet «hvorfor» skal vi være forsiktige med, fordi det ofte peker bakover og coaching peker som oftest fremover.

Dessuten kan det oppleves som anklagende og kritisk. «Hvorfor gjorde du det?!!??»

Det å stille spørsmål fører til at personen føler seg sett og hørt, og får eierfølelse til endringene. Og nysgjerrighet er ikke negativt. Tvert imot.

En I.F.A.-samtale kan gjøres på noen få minutter, og faktisk med bare disse tre spørsmålene:

Hvordan har du det? «I» for idag

Hvordan vil du at det skal være? «F» for fremtid

Hvordan kan du få til det? «A» for aktivitet

En god og enkel versjon er at du kun stiller disse tre spørsmålene. Og at du lytter resten av tiden. Greit å merke seg er at ofte har vedkommende allerede brukt mye tid i I-en. Det kan være lurt å bruke mest tid på F-en. Der ligger drømmer, muligheter, et bedre liv. Husk å påpeke sabotør hvis den dukker opp. Og gi personlig kompliment, «Du er...»

Flere gode coaching-spørsmål til bruk i I.F.A.-samtalen:

For «I dag»:

Hvordan har du det? Hva tenkte du da? Hvordan føltes det? Si mer om det.

For «Fremtid»:

Hva vil du? Hva trenger du? Hva drømmer du om? Hva kan du få til? Si mer om det.

For «Aktivitet»:

Hvordan kan du få til det? Hva skal du gjøre? Når skal du gjøre det? Hva vil eventuelt stoppe deg?

Ofte stilte spørsmål:

Hva er trikset hvis jeg…

1: Ikke aner hva jeg skal spørre om?

Følg I.F.A. Du kan også si «Fortell mer om det» eller ha planlagt et personlig kompliment.

2: Tar meg i å gi råd:

Det skjer ofte. Fint at du er bevisst på dette, og du kan formulere det som et spørsmål. «Hvis noen snakket om mer utdannelse, hva ville du svart da?»

3: Ikke får personen til å åpne seg:

Vent flere sekunder før du stiller et nytt spørsmål. Sitt i stillheten. Ofte kommer det mer etter svaret, «Jeg vet ikke, jeg...»

Og så vil jeg oppfordre deg til å finne din egen stil. Som du er komfortabel med.

Vær nysgjerrig på det mennesket du coacher. Gjennom historien har det vært 70 milliarder av oss på planeten. Ingen har vært like. Den du snakker med er helt unik og spesiell. Se etter det. Hva er det unike her? Hvis du får mange korte «Vet ikke» «Går greit»-svar kan det være koblet til at ungdommen er vant til å få servert dine løsninger på sitt problem.

De tenker: «Her kommer rådene og løsningene...»

Hvordan ville du reagert på å få kun beskjeder om hvordan du skulle oppføre deg, tenke, si og gjøre? Du ville ikke likt det. Det gjør heller ikke ungdom. De er selvstendige individer som har krav på sin egen læreprosess.

En av grunnene til at coaching fungerer så bra er dette:

Spørsmålene tvinger tenåringene til å tenke i nye retninger.

Folk lærer om seg selv ved å høre seg selv snakke. Filosofen Sokrates sa at vi alle er født med visdom, men vi trenger spørsmål for at kunnskapen skal fødes.

Alt du skal gjøre er:

1: Stille spørsmål. Vær forsiktig med å gi råd. De fjerner eierfølelsen til endringer og vekst.

2: Være en god lytter. Tillat stillhet.

3: Ha tro på dem. Se dem større enn de ser seg selv. De har sabotøren sin som stopper dem.

En teknikk for å få lengre og dypere svar enn «vet ikke» og «greit» er å gjenta essensen av det de sier.

La oss si at du spør om I-en for i dag «Hvordan går det?» (For eksempel noe konkret om skolen.) Og Jonas svarer: «Ja det er litt vanskelig...»

Da sier du: «Så du synes det er litt vanskelig?»

Han sier: «Ja, oppgavene i matematikken er vriene...»

Du sier: «Så de er vriene, de mattestykkene?»

Han sier: «Ja, læreren forventer at jeg skal holde samme tempo som Anne og andre som er best i klassen...»

Du sier: «Så læreren forventer det, ja...?»

Hvorfor er så dette en smart strategi?

De føler seg sett/hørt og opplever å bli lyttet til.

Ved å bruke dette over tid vil ungdom bli mer mottakelige for dine innspill.

Dropp din egen biografi.

Hvis jeg gir deg brillene mine og sier: «Bruk mine. Du kan faktisk få dem gratis. Så snill er jeg. Jeg ser alt jeg trenger med disse brillene.»

Du tar dem på og sier: «Jeg ser faktisk ikke så godt med disse, jeg er nærsynt.»

Jeg svarer: «Så utakknemlig du er. Nå har jeg gitt deg mine dyre briller, og så vil ikke du ha dem!»

Dine briller passer ikke andre. De trenger sine egne. Så dropp brillene dine og din egen biografi. Det passer deg, ikke nødvendigvis andre. Slik er det også med velmente råd.

Legg merke til dette neste gang du omgås mennesker: Hvem er det som stiller spørsmål? Sannsynligheten er stor for at det er den tryggeste i gruppa. Den med best selvbilde. Trygge mennesker stiller spørsmål. Usikre mennesker har et behov for å hevde seg ved å gi råd, vite bedre og vinne.

Gi ungdom råd kun hvis de spør. Veiledning er bra hvis mottaker er innstilt på å ta imot. Hvis noen spør meg:

«Når går bussen til Skien?» Da er det irriterende om jeg svarer «Når vil du at den skal gå?»

Et annet element her er at det er alltid den som stiller spørsmål som har kontrollen, og styrer samtalen. Se bare på radio og tv. Det er journalisten som spør, og politikeren som må svare for seg. Det er mye makt i spørsmål. Bruk denne kunnskapen til å hjelpe folk til å vokse, ikke manipulere og vinne krangler.

I min forrige jobb var jeg programleder i radio. Som oftest var oppgaven å styre morgensendingen. Opp 04:15, på jobb 05:00. Sendingen gikk fra 06 til 09. Tre timer direkte med mye prat.

En måte å se radioarbeid på er at man går opp til muntlig eksamen hvert tredje minutt.

Dette er på mange måter en ekstrem jobb. Tusenvis av lyttere.

En tidlig høstettermiddag veltet jeg på motorsykkelen min. Farten var heldigvis lav og ingen andre var involvert.

Jeg var heldig og slapp mer eller mindre unna med tanken og opplevelsen om at dette blir dyrt. Bortsett fra kragebeinet. Venstre skulder tok ansvaret for landingen og det var mer enn den tålte.

Jeg gjorde det klart for legen at jeg skulle på jobb dagen etter. Han synes nok jeg var i overkant pliktoppfyllende, men ga grønt lys.

Klokka var nå rundt 21, og med voldsomme smerter var jeg fast bestemt på å gjennomføre en tre timer lang direktesending for titusenvis av mennesker.

Rundt klokka 22 velger jeg å kaste inn håndkleet og ringer min leder for å fortelle at jeg ikke kan ta sendingen. Det er selvfølgelig helt i orden og hun ringer en erfaren kollega som tar oppgaven.

Poenget mitt med denne historien er eierskap. Hvilke mekanismer er i sving for at jeg noen ganger velger å trosse intense smerter for å gjøre en jobb de aller fleste ville valgt å styre unna i utgangspunktet? Nå kan du godt si at dette var både dumt og ekstremt, og det er jeg nok enig i.

Det er likevel interessant å utforske. Hvorfor hadde jeg i så stor grad eierskap til jobben? Jeg har kokt dette ned til tre hovedelementer:

Jeg opplevde at det var «min» sending. Jeg hadde fått lov til å prege programmet med min personlighet og stil. Flere av gjestene og innslagene hadde jeg forberedt. Jeg ble sjelden fortalt hva jeg skulle gjøre.

Jeg var i en vekstfase. Vi som jobbet med dette jobbet kontinuerlig med å bli bedre. Vi testet ut nye ting, ideer og oppgaver.

Jeg brydde meg om sluttresultatet. Jeg var stolt av å jobbe med noe som ble ansett som et godt produkt og som hadde mange lyttere.

Disse tre elementene kommer bare frem hvis folk har eierskap til oppgavene. Hvis jeg skulle lest opp en annens manus i sendingen, ville jeg aldri trosset smertene.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Å gi råd. Å løse problemet.

Start med: Still spørsmål. Hold munn. Lytt. Ha en tro på at andre har de beste løsningene selv.

Steg 4, dag 4:

Slik blir du en god lytter.

En ting er å stille spørsmål. Noe annet er å lytte. God lytting krever bevisstgjøring. Mange av oss bruker tiden når andre prater til å planlegge svaret vårt.

Du har sikkert lagt merke til dette du også. Er det ikke flott når du opplever at noen virkelig er interessert i det du sier? Hvor godt det er når vi blir hørt, forstått, sett og verdsatt? Kun ved at noen kobler seg på?

Har du sett Avatar? En James Cameron-film som handler om energi-konflikt mellom mennesker og høye, blå skapninger på en planet langt unna.

Disse skapningene har en flott måte å hilse på hverandre. Isteden for å si «Hei»,

sier de «Jeg ser deg.» Med det mener de ikke at de ser at du er der, men at de er tilstede og ser deg. For den du er.

Det er dette vi ønsker å oppnå med god lytting. Og god lytting er et bevisst valg. Hvordan opplever du det at folk ser på mobilen når du snakker? Det er ikke tillitvekkende.

En bekjent av meg sa følgende: «Sjefen jeg har nå er den beste jeg har hatt. Når jeg ringer til ham opplever jeg at det er bare jeg som eksisterer. Jeg har hans fulle oppmerksomhet.»

Det er mye snakk om multitasking. At vi kan gjøre flere ting på en gang. Og at kvinner er flinkere enn menn til dette.

Multitasking er like umulig som det mange politikere sier i intervjuer: «Nå må vi ha to tanker i hodet samtidig.» Nei, det går ikke.

Hvis du tror du multitasker, gjør du fortsatt bare en ting av gangen, men du gjør tingene raskt og rett etter hverandre. Det er en strategi jeg vil anbefale at du dropper. Hvis du gjør dette, utsetter du deg selv for en rekke avbrytelser og forstyrrelser.

Du går aldri i dybden og kommer heller ikke i den fine flytsonen der tiden stopper opp, du glemmer deg selv og jobber både kreativt og effektivt.

Skal du få noe gjort, sett av en bolk med tid som du bruker kun til den ene tingen. Da blir du effektiv.

Når jeg skriver denne boka setter jeg mobilen på lydløs, og har bare Word oppe for å unngå Facebook og Youtube-fristelser.

Jeg setter så nedtellingen på mobilen på 50 minutter. Når den piper, tar jeg 20 minutter pause fra skrivingen. Når jeg så har beveget meg, svart på ubesvarte anrop, drukket vann og gått på toalettet, setter jeg alarmen på 50 minutters nedtelling igjen. På denne måten får jeg de pausene og den skrivetiden jeg trenger for å være produktiv gjennom en hel dag. Det er påfallende hvor mye du kan få til i løpet av åtte timer hvis du gjør en ting av gangen.

Så: Når du lytter til noen, så gjør det. Og kun det.

Jeg holdt et kurs for sykepleiere i disse temaene. De har en stresset hverdag og må kommunisere med pasienter, pårørende og kolleger. Flere opplevde det som vanskelig å være tilstede i møtet med andre mennesker. «Jeg har ikke tid, og må stresse videre» var argumentasjonen.

Fakta er at det tar ikke lenger tid å være helt tilstede når andre snakker, enn å være distrahert. Den gode, tillitsvekkende effekten av din tilstedeværelse er så mye sterkere når du er der du er.

God lytting foregår på fire nivåer og på pluss eller minus.

Her er nivåene:

Du hører du ikke etter i det hele tatt. Du ser bort, ser på mobilen og er et helt annet sted.

Det virker som du lytter, du ser på vedkommende, men tankene dine er et helt annet sted. Nivå to-tanker kan være «Hmm, jeg lurer på hva vi skal ha til middag i dag?» Eller: «Når var dette neste møtet igjen?» Selv om du ser på den som snakker, er det fullt mulig å merke at du ikke følger med. Du har kanskje merket dette du også?

Her lytter du til det som blir sagt. Du er helt til stede, glemmer deg selv og er kun inne i den andres verden. Nivå tre er et flott sted å være for å oppleves som en god lytter. Her lytter du til det som ikke blir sagt. Det kan være kroppsspråket til den du lytter til som sier noe annet enn ordene. Kanskje han sier «Jeg har det fint.» Men din intuisjon forteller deg at dette ikke stemmer.

Da kan det være en god ide å påpeke dette. På en forsiktig måte. Eksempel. «Jeg hører du sier at du har det bra. Og samtidig får jeg en følelse. Og det kan godt hende at den følelsen er feil og at den handler mer om meg enn deg. Likevel: Er det helt sant?»

Ved å lytte på nivå fire vil Jonas virkelig føle seg sett og hørt. Du har jo lyttet så godt at du påpeker noe som ikke engang er sagt med ord, men med kroppsspråk. Med en kombinasjon av lytte-nivå tre og fire blir du en som virkelig er til stede for folk. Og som skaper tillit.

Er du en pluss- eller minuslytter?

Dette handler om selvbildet ditt.

Hvis du lytter på pluss, er det disse tingene du ser etter:

Forstå

Lære

Vise empati

Hvis du lytter på minus, er du opptatt av dette:

Komme med råd

Vite bedre enn avsender

Tenke tanker som «Dette kan jeg bedre enn henne»

Føle deg truet

Som du ser er trygge mennesker godt plassert i pluss-kategorien. De har et så høyt selvbilde-tall at de ikke har noe behov for annet enn å lytte, forstå og være tilstede. Lytting handler altså om å være her og nå. Dette er et stort og svært viktig tema. Mange av oss lever mye av livene våre enten i fortid eller i fremtiden, mens livet vårt foregår kun i nåtid.

Er du her nå? Eller grubler du ofte over det som har skjedd, eller bekymrer deg for fremtiden?

Om en halv time finnes ikke nå. Det er først om 30 minutter det øyeblikket blir virkelig. Tiden finnes, men det er nåtiden som beveger seg fremover i tid. Alt du har er her og nå.

En av verdens ledende på dette temaet er tyske Eckhart Tolle. Det å være tilstede i nåtid er en nøkkel som låser opp mye i livet ditt.

Jeg vil anbefale filmen «Enjoying Every Moment» som du finner gratis på Youtube. Bli en student av her og nå du også. Her finner du lykken, roen, det vakre, harmonien og magien i livet og på planeten.

Det har aldri vært og kommer aldri til å bli noe annet enn nå.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Multitasking, fokusere på andre ting når du lytter

Start med: Være tilstede. Lytt på nivå 3, 4 og pluss-siden. Se Tolle-filmen

Steg 5, dag 5:

Et lite ord – med massiv effekt.

Hovedgrunnen til at vi krangler er selvbildet vårt. Og når tallet vårt er lavt, går vi fortere i forsvar, angrep eller i svart.

For å sikre god flyt er det et mye brukt, lite ord vi med fordel kan fjerne fra språket vårt når vi snakker med andre. Dette lille ordet indikerer at den du snakker med tar feil, og at du har rett. Ved å bruke ordet er du innstilt på å vinne diskusjonen. Når noen vinner, ja da er det noen som taper. Og da får vi egentlig to tapere. Det er ikke veien inn i gode samtaler.

Ordet vi skal fjerne er «men».

Disse tre bokstavene stopper god dialog og kreativitet.

Ved å bytte ut dette lille ordet vil din samtalepartner føle seg sett og hørt. Det er mye lettere å takle uenighet hvis man føler at meningen er sett, hørt og satt pris på.

Eksempel «Ja, men jeg vil at vi skal være mer sammen!» «Ja, men jeg jobber for å tjene penger!»

«Men» drar samtale-energien ned. Hva skal du så si isteden?

Det er mange muligheter, selv har jeg gått for to ord som er lette å huske. «Og + samtidig».

I tillegg til dette er det en god ide å gjenta essensen av det den andre har sagt først.

Eksempel: «Jeg vil at vi skal være mer sammen!»

«Ja, jeg ser det poenget om å være mer sammen. Og jeg setter pris på at du prioriterer forholdet vårt. OG SAMTIDIG tenker jeg at jeg har et ansvar for å jobbe for at vi skal ha råd til det livet vi vil ha.»

Denne teknikken fungerer aller best når begge parter er enige om å bruke den. Jeg lærte dette på et kurs der jeg traff en jente jeg senere ble sammen med. Ved at vi begge brukte verktøyet, skapte vi et forhold der vi kunne ha gode samtaler om vanskelige temaer. Begge følte seg lyttet til og forstått. I motsetning til tidligere forhold der jeg planla eget svar mens den andre snakket. Og var mest opptatt av å vinne diskusjonen og få rett.

Teknikken vil også fungere selv om bare du gjør dette. Din samtalepartner vil bli mer innstilt på å ha en samtale og ikke en krangel. Og hvis du er så trygg i deg selv at du ikke tar deg nær av at de ikke ser og hører deg, er vi god vei mot målet.

Jeg erfarer at samtalepartneren blir mer villig til å lytte, fordi du lytter til dem.

Her er teknikken i en konkret samtale:

Tenåringen sier: «Jeg vil ikke være med på den turen til Vestlandet. Det er kjedelig og jeg har andre ting jeg har lyst til å gjøre hjemme.»

Svaret ditt kan da være:

(Gjenta essens.)

«Ja, jeg skjønner at du synes det er kjedelig. Det er en lang tur.»

(Unngå «men» bruk «og samtidig.»)

«Og samtidig tenker jeg at bestemor har gledet seg voldsomt til å se deg.»

Det å droppe «men» er også vesentlig for å sørge for kreativitet, i en jobb for eksempel.

Da jeg var programleder i NRK, hadde jeg et frø av en ide om å være mer ute under sendingene. Fordi vi som jobbet med morgensendingene hadde en «Ja, og samtidig»-holdning, fikk dette frøet næring gjennom at vi kastet ball til hverandre. Sammen utviklet vi mitt lille frø til ideen om en ukes turné med sendinger fra hjemmene til lyttere og kveldsquiz på lokale bygdehus.

Dette hadde jeg ikke klart alene. Jeg trengte andres kreativitet for at vi sammen endte opp med denne suksessen. Det var mulig fordi vi bygde på hverandres tanker og ideer.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Bruke ordet «men» i kommunikasjonen med andre

Start med: Gjenta essensen av det den andre har sagt, si så «og samtidig tenker jeg at...»

Steg 6, dag 6:

«Nå har jeg sagt til deg 1000 ganger at du skal sette inn i oppvaskmaskinen! Hvor mange ganger må jeg si det?»

Har du sagt setninger som denne? Det har vi vel alle. Spørsmålet er hvor effektive de er? Japanernes definisjon av galskap er å gjøre det samme igjen og igjen, og forvente en nytt resultat. Albert Einstein snakket om at vi ikke kan løse et problem med det samme tankesettet som skapte problemet i utgangspunktet.

Her er min teori: Ingen har noensinne skjerpet seg etter ordre fra andre.

Ok, de har kanskje tatt seg sammen en ukes tid, men på sikt har de sklidd tilbake til utgangspunktet.

Endring i mennesker skjer kun når de selv bestemmer seg for en forandring. Det er umulig å endre andre. De må ønske det selv.

God kommunikasjon skal ikke ut. Den skal inn. Det får vi til ved å være bevisst forstått-rekkefølgen vår. Med det mener jeg at det er viktig at du først ønsker å forstå ungdommen, før du kan forvente å bli forstått. Forstå før forstått.

Og uenighet mellom dere kan sees på minst to måter.

Dette er vanskelig og vondt.

Problemer er en god mulighet til å skape et bedre forhold.

Nå har vi bygd tillit gjennom prosessen, og vi er klare for å ta opp et tema vi er misfornøyde med. Undersøkelser viser at oppgaver som ikke blir gjort, er blant de vanligste krangle-temaene. Både i hjemmet og på jobben.

I denne samtalen vil du se at flere at verktøyene fra tidligere steg dukker opp. Det er også nye elementer her. På dag seks tar vi for oss den vanskelige samtalen om oppgaver som ikke blir gjort.

Si dette:

«Jeg lurer på om du kan hjelpe meg litt? Gi meg noen råd? Det er noe jeg har tenkt mye på. Og jeg er usikker på hva jeg bør gjøre.» (Ungdom liker å hjelpe og føle seg nyttig.)

«Dette handler om meg. Det er mine følelser og tanker, ok? Handler kanskje ikke om deg i det hele tatt.» (Ingen kan kritisere deg for hvordan du opplever ting.)

«Jeg opplever at jeg gjør det meste av oppgavene i huset. Og det sliter på meg.»

Det er lurt i en diskusjon/krangel å si «Jeg opplever at...» i stedet for å anklage den andre med «Du er så...» eller «Du gjør ingenting». Dette er mindre dømmende, og vi kan kun snakke for oss selv. Det kan hende ungdommen har en helt annen sannhet enn deg.

«Det er slik jeg ser det. Jeg lurer på hvordan du opplever dette?»

Her kaster du ballen over til Jonas og hans sannhet. Nå er han enten enig eller uenig.

Hvis han er enig, er saken grei. Spør da om hva, hvordan og når Jonas kan bidra med mer. Et spørsmål av gangen.

Hvis dere er uenige, kan du bruke denne strategien:

La oss si at han er irritert og sier at han gjør masse. Handler, vasker doen og tar ut søpla. Svar da: «Ja, jeg ser det poenget ditt. Du er flink til å gjøre de tingene, og jeg skjønner også at du opplever det som irriterende at jeg påstår at jeg gjør mest.»

Her er poenget å gi Jonas så mye rett du kan ved å anerkjenne både hans poeng, (handler, vasker doen og søppelbæring) og følelsen (irritasjon.) Grunnen til det er å åpne for videre dialog. Han roer seg når han blir sett, hørt og forstått.

«Og samtidig tenker jeg at situasjonen for meg er at jeg føler meg sliten og trøtt. Jeg synes vi er et godt team sammen og vil gjerne fortsette å være det. Det er viktig for meg.»

Her bytter vi ut ordet «men» med «og samtidig». Legg også merke til verdisvar i «godt team» og «viktig for meg.» Verdisvar handler om å påpeke hvorfor noe er viktig, ikke bare at det er viktig.

«Som sagt, jeg synes jo du er en... (klok, reflektert, kreativ, omsorgsfull) ung mann, og som jeg sa vil jeg gjerne spørre deg om råd. Hva ville du gjort hvis du var i min situasjon?»

Svaret: «Det kan jo ikke jeg svare på. Det er du som er sliten.»

«Det er sant. Det er mitt problem. Likevel spør jeg om hjelp. Vil du at jeg skal fortsette å være sliten? (Nei...) Hva tror du det gjør med forholdet vårt? (Det er nok ikke spesielt bra, nei...)

Fortsett å stille spørsmål. Så lenge du gjør det, er det du som makten og som styrer samtalen.

Her kan du også bruke I.F.A. Spør hva han kan bidra med og hvordan og når det kan gjennomføres.

Avslutning: «Noe av det jeg liker godt med deg er at når du sier du skal gjøre noe, så kan jeg stole på det. Takk for det. Og takk for hjelpen.»

Denne avslutningen bidrar til at oppgavene blir gjennomført, fordi han ønsker å leve opp til det bildet du har. Egoet vårt er et bilde på hvordan vi vil at verden skal se oss.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Mase, be ungdom om å skjerpe seg, gi ordre

Start med: Be om hjelp, fortell hvordan du opplever situasjonen, still spørsmål

Steg 7, dag 7:

Prosjektet.

Alt vi har snakket om så langt har handlet om to ting:

Tenke

Snakke

I det sjuende steget tar vi for oss et nytt element.

Å gjøre. Selvtillit og inspirasjon kommer fra det som er gjort. Nye tanker og følelser kommer lettere til oss når vi har gjort noe.

Veien til økt selvtillit og bedre selvbilde er direkte koblet til bevissthet rundt sabotør og tanker. Samtidig er det bare 50 prosent av jobben. Personlig vekst er som å gå i trapper. Det ene steget er tanker, det andre er å gjøre noe konkret. Da beveger vi oss fremover. Bevissthet rundt sabotør kan være det ene trinnet, det å hjelpe andre det neste.

Det er en grunn til at amerikanske soldater i SEAL-treningen sitter arm i arm når dønningene slår over dem. De føler fellesskap og styrke på denne måten. Derfor er den siste dagen i «Sju steg til positiv ungdom» viet til et prosjekt.

Jeg føler meg sikker på at du har sådd mange frø i løpet av den siste uken, selv om du kanskje ikke har merket det i hverdagen. Husk at hvis ungdommen har mange sabotører, krever det mot og tid for at han eller hun skal vise sitt egentlige jeg. Hvis du tenker at du ikke er i mål med den nære relasjonen, vil jeg anbefale at du kjører en uke til med steg en til seks. Samtidig er det ikke mulig å gjøre noe feil ved å presentere steg sju for tenåringen. Du kan ikke ødelegge for det arbeidet du allerede har gjort. Det skjer en av to ting:

Ungdommen sier ja.

Ungdommen sier nei.

Da kan du prøve senere.

Steg sju er et prosjekt dere har felles. Og hvis mulig, noe som er basert på at dere hjelper andre. Gjennom prosjektet er det flott hvis du kan oppnå at tenåringen strekker komfortsonen sin, føler eierskap og samhold med deg.

Eksempler på prosjekter kan være å trene sammen, bygge noe, gå på kurs, starte en ny hobby, dra på tur, starte nettside, spille, strikke, melde dere inn i Røde Kors eller andre veldedige organisasjoner, bowling, kino, klatring osv.

Det aller beste er om prosjektet utløser adrenalin i kroppen. Hvis dere begge har utfordret komfortsonen deres, vil det skape et sterkt samhold. Se bare hvor gode kamerater/venninner vi kan få fra militærtjeneste og kriser.

En fast dag i uka til et fast klokkeslett er et godt utgangspunkt for et felles prosjekt. Blokk ut tid til dette. Skru av mobilen og vær tilstede. Og sett det øverst på din prioriteringsliste for den dagen.

Slik kan det høres ut:

«Jonas. Jeg har tenkt på en ting. Jeg har lyst til å være mer sammen med deg. Du er det aller viktigste for meg og jeg liker å være sammen med deg. Jeg synes jo du er klok, reflektert osv. Og jeg setter veldig pris på de fine samtalene vi har. Hva om vi fant på noe sammen i tillegg? Hva tenker du om det?»

«Dette er kun eksempler. Var det noe her som hørtes gøy ut? Eller har du andre ideer?» «Hvor ofte kunne du tenkt deg å gjøre dette?» «Flott! Da gjør vi det.»

Et annet viktig element er at samtalene mellom dere kan komme til å flyte bedre når dere kjører bil, går turer og gjør ting sammen. Det er ofte lettere å få tenåringen til å åpne seg i natur, bil og under aktiviteter enn hjemme.

En av mine mentorer, Brendon Burchard, sier: «Our kids do not need our presents, but our presence».

I gjennomføringen av prosjektet er det viktig at du lar Jonas styre. Det er hans ideer og tanker som skal være ledende i utviklingen av dette. Styr unna å ta styringen. Jeg husker godt hvordan jeg og en tre år gammel jente skulle lage snøhule sammen. Det endte med at jeg gravde og innredet til klokka 22, lenge etter at hun hadde både mistet interessen og lagt seg.

Husk hemmeligheten til suksess her: Det viktigste er ikke hva tenåringen mener om deg, men hva han eller hun mener om seg selv i samvær med deg.

Det var det sjuende og siste steget.

«Sju steg til positiv ungdom» er en effektiv måte å kommunisere på. Og ofte erfarer jeg at de unge blant oss endrer selvbildet raskere enn voksne. Vi har kjørt oss mer fast i et mønster.

Som sagt skal det lite til for at forholdet blir bedre. Hovedgrunnen er at ungdommen også ønsker et bedre forhold. Det er de villige til å bidra til hvis de føler seg sett, hørt og verdsatt.

Denne delen oppsummert:

Slutt med: Bestemme hva dere skal gjøre sammen.

Start med: Bruke tid sammen med ungdommen i et felles prosjekt.

Husk at det aller meste av sju dagers-prosessen også fungerer godt på jobben, med ektefellen/samboeren og med naboen.

Hva med straff og belønning?

«Det er det samme for meg når du kommer hjem. Kom hjem når du vil, du.»

Disse ordene kom fra en tenåringsmor som trolig hadde stor sans for såkalt fri oppdragelse og ville gi datteren sin frihet til å gjøre som hun ville.

Jenta, mottakeren av disse ordenene, tolket innholdet slik: «Moren min er ikke glad i meg. Hun bryr seg ikke.»

Vi er voksne og vi skal sette grenser. Hvis ikke vil ungdommen føle seg usikre. Og det er klart at vi av og til skal sette ned foten og bestemme. Men ikke hele tiden. For mange av oss, mye mindre av tiden.

Hva så med straff hvis avtaler blir brutt eller det er en annen grunn til å reagere?

Det beste er om du bruker steg seks, den vanskelige samtalen, som utgangspunkt her.

Be om innspill om hva som slags straff er rettferdig. Gjør det klart at ungdommen kommer til å bli straffet, og at du gjerne vil at han skal få være med på å bestemme dette.

Et godt alternativ til den gammeldagse straffen er å snu den på hodet. Med det mener jeg at vi kan få noe godt ut av en negativ episode.

Hva med å pålegge ungdommen å lære fem nye ord? Eller gå til den gamle naboen og spørre om hun trenger hjelp til å klippe gresset?

Belønning?

Det er smart å kjøre samme strategi her. Hvis du bruker I.F.A.-samtalen relatert til husarbeid, kan siste spørsmål være «Hva ser du som en passende belønning når du gjør dette?»

Med denne strategien øker også eierskapet til belønningen. Og straffen. Når det er sagt, er naturlig stolthet og mestringsfølelse det viktigste. Uten ekstern belønning.

Helt konkret: Hva gjør du hvis det er mye sinne, surhet, krangling og lite dialog?

Følg prosessen. Gi dem så mye rett som mulig. Anerkjenn både følelsen de har og poengene de har. Legg ekstra vekt på å lytte, gjenta essensen av det som er sagt og bygg videre ved å si ord som «og», og «samtidig». Dropp «men». Still spørsmål.

Hvis karakterene er dårlige?

Bruk I.F.A. Spør:

I:«Hvordan gikk det på prøven?» (Gikk ikke noe særlig...)

F: «Hvis du er sikker på at det er du som svarer og ikke sabotøren din. Hvis du var på ditt beste, hvor gode karakterer er du i stand til å få til?» (Jo, kanskje ett eller to hakk opp?)

A: «Flott! Hva kan du eller vi gjøre for å få til det?» (Spørre en kompis om hjelp, gjøre lekser til et fast tidspunkt, osv.)

Hvis det er for mye dataspilling?

For det første: Vær sikker på at det faktisk er et problem og dette ikke handler om deg og din generasjon. Hvor mye ser du på tv? Som er mer passivt enn spilling.

Hvis papirboka ble lansert i dag ville vi voksne sannsynligvis si noe sånt: «Ungdom nå til dags! De sitter helt paralysert og blar i den papirboka, helt isolert i sin egen verden. Tidligere var vi jo sosiale med nettspill. Vi var aktive og kommuniserte med andre via nettet. Mange fikk nye venner og lærte nye språk!» Hvis spillingen går utover helsa og andre oppgaver skal vi selvfølgelig ta tak i det. Og ikke minst hvis ungdommen «rømmer» inn i en spillverden fordi virkeligheten er for tøff å ta tak i.

Her kan du også bruke I.F.A. Jeg vil også anbefale verdisvar som: «Vet du, alt jeg bryr meg om er at du har det bra. Ingenting annet betyr noe sammenlignet med det.»

Hele steg seks, med den vanskelige samtalen vil også fungere bra her.

Hvis flukt er et tema, er også «Du er...» viktig for å hjelpe ungdommen til et bedre bilde av seg selv.

Hvis rommet er rotete og andre oppgaver ikke blir gjort?

Her er det viktig at du ikke dytter ditt eget syn på hvordan et rom skal se ut over på tenåringen. Det er deres rom. Ikke ditt.

Romrydding er ofte grunnen til at mange bruker 80 prosent av samtalene til å klage på ungdommen.

Det aller enkleste er å droppe hele temaet, så vil det nok bedre seg når de får besøk av noen av det motsatte eller det samme kjønn de ønsker å gjøre et godt inntrykk på.

Hvis du likevel vil bedre situasjonen, kan du bruke I.F.A. og steg 6, den vanskelige samtalen.

Rydding av rom er et omstridt tema i mange hjem, derfor får du en egen versjon for å løse det her:

«Jonas? Hvordan ser det ut på rommet ditt når du trives best der? Og svaret ditt kan ikke være slik det ser ut nå. Mattilsynet var nettopp her med munnbind, og historien om funnet av nytt liv i en gammel brødskive kommer på forsiden av avisa i morgen. Det er litt flaut for meg som mor...

Så. Jeg er opptatt av at du liker deg hjemme. Fortell meg hvordan det er på rommet ditt når du liker å være der.»

(Jonas svarer. Blir tvunget til å tenke og reflektere over hva han trives med. Lærer om seg selv.)

«Fint. Hva kan du eller vi gjøre for at du skal like deg godt på rommet ditt?»

(Jonas forteller om når og hvordan han skal gjøre det. Får eierskap.)

«Det er bra, Jonas! Takk for det. Hva synes du er passende belønning for å gjøre dette?»

(Jonas svarer og får også eierfølelse til belønningen.)

«Hvordan vil du at jeg skal reagere hvis du ikke gjennomfører det du nettopp lovet meg?»

(Jonas får her eierskap også til den voksnes reaksjon og eventuelle straff.)

En annen måte er å gi alternativer. Det kan høres slik ut:

«Jonas. Hva har du mest lyst til? Rydde rommet? Eller handle?»

På denne måten får Jonas et valg. Og han vil føle mer eierskap enn hvis du pålegger han å gjøre oppgaver.

Du kan også vurdere et «falskt» alternativ som du egentlig ikke ønsker. Satt på spissen:

«Jonas. Vil du rydde rommet ditt? Eller vaske huset?»

Her vil han selvfølgelig velge rommet, noe som var målet ditt. Jonas vil tenke at han slapp billig unna. Det å vaske huset var altså et «falskt» alternativ som du aldri mente han skulle gjøre. Sett i lys av å vaske huset blir rydding av rom en enkel jobb.

Hvis tenåringen har få venner, er innesluttet, har lite selvtillit, deprimert eller blir mobbet?

Bruk «Du er...» mye. Jobb mye med sabotør, bruk tid på å fokusere på det du er fornøyd med i tenåringen. En ekstern coach vil også være en mulighet her.

Veien videre for deg

I den første delen av boka tok vi for oss hva du kan gjøre for å sikre overføring av gode verdier og arv.

I den siste delen har jeg lyst til å dele noen konkrete øvelser du kan bruke for å hjelpe deg selv i denne prosessen.

Mye av «Sju steg til positiv ungdom» krever at du velger bort din egen sabotør og tar et ledersteg frem.

Her har du noen triks du kan bruke:

1: Slik blir du mer selvsikker – ved å snakke i speilet.

Første gang jeg gjorde dette, syntes jeg det var meningsløst og tullete. Og øvelsen har mange kritikere. Likevel anbefaler jeg den på det sterkeste. Grunnen til at den er latterliggjort av mange, er nok fordi sabotøren vår rører på seg.

Slik gjør du det: Start med å se deg selv inn i øynene speilet. Hold blikket. Så gir du deg selv komplimenter basert på det du er. Ikke det du gjør.

Og velg ord som du vet er sanne, men som sabotøren din er uenig i.

Eksempler:

«Jeg er pen»

«Jeg er kjekk»

«Jeg er kreativ»

«Jeg er morsom»

«Jeg er smart»

Gjør dette minst en gang om dagen. I mitt tilfelle føltes det flaut de første dagene. Etterhvert ble det lettere og mindre tåpelig. Og da jeg trodde på det jeg sa, og det føltes naturlig, sluttet jeg med øvelsen.

Det som skjer er at sabotøren din først forteller deg at dette er tåpelig og ikke sant. Og at du burde slutte med dette. Etterhvert har du hørt din egen stemme si pene ting om deg så mange ganger at du begynner å tro på det. Du kan godt si at du hjernevasker deg selv. Velg derfor ord som den rause, kloke delen av deg mener er sanne.

Og begynn å tro på folk når de velger å si fine ting til deg. Et bra svar på et kompliment er: «Takk.»

2: Slik blir du mer selvsikker – ved å bruke kroppen.

Denne øvelsen handler om hvordan du bruker kroppen. Her «lurer» vi hjernen til å tro at vi er selvsikre – selv om vi ikke er det.

Slik gjør du det: Rett deg opp i ryggen, som om det er en usynlig tråd som løfter deg fra toppen av hodet. Og sett på deg et smil. Selv om det er falskt.

Når du gjør dette i forkant av det du er nervøs for, vil kroppen sende signaler til hjernen om at du er sikker på deg selv. Effekten er umiddelbar.

3: Slik blir du lykkelig – ved å være takknemlig.

Som du sikkert er klar over, ligger ikke hovedvekten av lykken din i gjenstander, andre mennesker eller i fremtiden.

Løsningen ligger inne i deg selv og i nåtid. Selvfølgelig kan det være mye lykke i å glede seg til noe som skal skje i fremtiden. Lykken hentes likevel fra nåtid.

Takknemlighet er en sterk mekanisme. Den fungerer også ved nervøsitet. Neste gang du gruer deg til noe, bestem deg for å tenke på det du er takknemlig for. Da styrer du tankene bort fra det skumle. Det ligger en nesten magisk, jordet, trygg effekt i å tenke takknemlige tanker. Stress og puls blir redusert og vi «lander» i oss selv.

En god øvelse er å bestemme deg for å være takknemlig minst en gang pr. dag. Tenk igjennom hva du er glad og takknemlig for i livet ditt.

På denne måten fokuserer du på det du er fornøyd med, da får dette plass i tankene dine, og du vil føle deg bedre. Alt vi gir næring til vokser, ikke sant? Husk også å hjelpe andre når du har mulighet. Og det er viktig at du har lyst til å hjelpe. Hvis ikke havner du fort i offerrollen.

Her er en forenklet og kort versjon av det omfattende og store temaet personlig utvikling:

Lær deg å like eller akseptere det du ikke kan gjøre noe med ved deg selv.

Lag en plan for å endre det du kan gjøre noe med.

Oppsummering

Noen vil nå kanskje være litt engstelige for å begynne å kommunisere på en annen måte. Her er det to gode nyheter:

Det er bare sabotøren din som rører på seg.

Det er umulig å gjøre dette perfekt.

Astrofysiker Stephen Hawking snakket om universets begynnelse. Hawking mente «perfekt» er et ukjent konsept i universet. Vi er en del av universet. Hva gjør det det med din oppfatning av å gjøre feil? Bruk dine coaching-kunnskaper i dag. Du kan ikke gjøre det perfekt uansett. Jeg oppfordrer deg til å følge prosessen dag for dag. Det vil gi best resultat.

Blir det i overkant mye å huske på? Da har jeg en to-sekunders versjon av hele boka. Dette er det viktigste hovedbudskapet i «Sju steg til positiv ungdom»:

Bytt ut svar med spørsmål.

Hvis du skal huske en setning fra denne boka, husk denne.

Livet er ikke bare lett. Vi har alle ting vi sliter med. Den gode nyheten er at motstand i livet kan ende opp som en drivkraft seinere.

Jeg hørte en historie om en mor som var bekymret for sønnen sin som ikke gjorde det så godt i skolen. Til det sa hennes venninne: «Takk og lov, da blir han en spennende person.»

Min usikkerhet i ungdommen er garantert hovedårsaken til at jeg nå brenner for å spre coaching. Og har skrevet denne boka.

Mange lottomillionærer er blakke igjen noen år etter at de vant. Hvorfor det?

Fordi det kom for lett til dem. Det var ingen lærekurve, motstand eller erfaringer knyttet til å bli rik. Du har sikkert merket det du også. Det er når vi jobber oss gjennom noe, at den virkelige lykkefølelsen kommer.

Sliter du med noe og synes det er vanskelig? Det er en del av prosessen. Sånn skal det være. Du er på rett vei.

Og så tror jeg livet er et paradoks, hvor flere sannheter lever ved siden av hverandre.

Ja, det er viktig at ungdommen får gode karakterer i skolen. Og nei, det spiller egentlig ikke så stor rolle. Det er andre faktorer som er viktigere. Tro meg, jeg har coachet mange ungdommer inn i arbeid og lærlingplass. Og karakterer kommer langt ned på listen over hva arbeidsgivere ser etter.

Her er ønskelisten fra arbeidsgivere:

Gnist, lyst, engasjement og selvtillit (Som er koblet til selvbildet)

Lite fravær (Som er koblet til selvbildet)

Sosiale ferdigheter (Som er koblet til selvbildet)

Kunnskap/dyktighet i faget

Karakterer fra skolen

Og hvis jaget etter gode karakterer fører til mye negativ oppmerksomhet og en knekk i selvbildet, har vi bommet.

Lær dem å like seg selv. Det er jobb nr. 1 for deg som rollemodell.

Er det mulig å ha et godt selvbilde og lite selvtillit? Så absolutt. Fordi selvtillit er koblet til det vi gjør, vil hele livet by på utfordringer rundt nye ting. Og det er helt ok. Med et godt selvbilde er vi så mye bedre rustet til å møte usikkerheten. Vi står da tryggere i selve grunnmuren.

Jeg kaller det å være sikker i usikkerheten, trygg i utryggheten. Eksempel: «Ja, jeg er nervøs for hvordan min første bok blir mottatt. Og det er helt greit.»

Hva tenker du forresten hvis du hører at noen skal forandre verden?

At dette er en urealistisk drømmer uten rot i virkeligheten?

Sannheten er at vi alle forandrer verden. Hele tiden. Du har en påvirkning på folk rundt deg. Uansett. Du bestemmer hvilken. Gå fra frustrasjon til fascinasjon over ungdom.

Du kan velge hva slags påvirkning du har på andre. Alt fra å irritere til inspirere. Og gjør det uten sabotøren din.

Se ungdom større enn de ser seg selv, still spørsmål og vær en god lytter. Og glem perfekt. Så enkelt er det!

Hvis det er noe jeg kan hjelpe deg med, send meg en epost: terje@terjenordkvelle.com

Lykke til med din kommunikasjon!

Vennlig hilsen, Terje Nordkvelle.

Sertifisert coach fra CTI, Coaches Training Institute, med tittelen "Certified Professional Co-Active Coach", CPCC.

«Det finnes bare to varige gaver du kan gi til ditt barn.

Det ene er røtter, det andre er vinger.»

Hodding Carter, amerikansk forfatter.

Ekstra

Hvorfor mobbere er best egnet til å stoppe mobbing

The N-O-R-way er en annerledes tilnærming for å stoppe mobbing i skolen.

Dette er en tre-trinns modell utviklet av meg. Det er gratis og enkelt å implementere, med kun de menneskene som allerede jobber med deg.

The N-O-R-way tar utgangspunkt i følgende:

At mobberne ofte har lederegenskaper. Folk beundrer og ser opp til dem.

At ingen er født onde, og at alle mennesker egentlig vil andre vel.

At mobbing stammer fra et dårlig selvbilde, og at de har et behov for å «tråkke» på andre for å heve seg selv.

At det fungerer dårlig å fortelle mobbere at de skal slutte med dette.

Slik gjør du det

Skritt 1: «N» i N-O-R-way står for Notice:

Legg merke til hvem som er den verste mobberen på skolen din. La oss kalle han for Roger. Skriv en melding / si til Roger:

«Jeg lurer på, har du tid til å komme til mitt kontor? Jeg ville sette pris på det, fordi jeg ønsker råd om noe.»

Roger dukker opp. Du sier: «Takk Roger, for at du tok deg tid til å møte meg. Grunnen til at jeg har spurt deg om å komme hit er fordi jeg trenger din hjelp til en viktig sak.

Du lurer kanskje på hvorfor jeg har spurt akkurat deg? Det er fordi du har lederegenskaper. Roger, du er en leder. Har du lagt merke til at folk følger deg?»

«Vel de gjør det. Vi har sett det mange ganger. Hva synes du om det?»

«Vel, uansett hvordan du ser deg selv, ser jeg en leder i deg, Roger. Og det er derfor jeg trenger din hjelp.»

«Vi har et problem på denne skolen. Mange elever blir mobbet, og vi voksne vet ikke alltid best når det kommer til hva som bør gjøres. Det er derfor jeg ber deg om hjelp. Fordi du er elev, vet du hva som skjer der ute, og folk ser opp til deg.»

Skritt 2: «O» i N-O-R-way står for Ownership:

«Så mitt spørsmål er: Hva ville være en smart ting å gjøre for å stoppe mobbingen?" Hvis Roger ikke har noen ide, kan du si:

«Det er helt fint Roger, jeg vet dette var kort varsel og jeg skjønner godt at du kanskje trenger litt tid å komme opp med noen ideer. Jeg vil fortsatt ha din hjelp. Er ok hvis du kunne tenke på dette i et par dager? Og kanskje en idé eller to ville komme til deg? Og kanskje vi kunne ta et møte til slik at jeg kunne høre dine ideer? Jeg vil gjerne høre dem. Og det finnes ingen dumme ideer, ok? Tusen takk for at du tok deg tid til å møte meg og høre på meg. Vi tar en prat igjen i neste uke, ok?»

Skritt 3: «R» i N-O-R-way står for «Responsability»

«Dette er så viktig for oss at vi er villige til å bruke 5000 kroner på dette. Hvis ideene dine koster penger ordner vi det.»

Det beste som kan skje: Roger har ideer i det første eller andre møtet. Den viktigste nøkkelen her er eierskap. Roger trenger å føle at hans ideer blir brukt. Det kan være noe sånt som at han tar på seg rollen som en mobbevakt, at han bruker ekstra tid med barna som blir mobbet, jeg vet ikke. Roger har svarene.

Det verste som kan skje er at Roger sier:

«Jeg har ingen ideer, og jeg er ikke interessert i å hjelpe deg med dette.»

Hvis dette skjer, har du fortsatt plantet et nytt og sterkt frø i Roger ved å fortelle ham hvordan du ser ham som en leder, at du har tro på ham, og at han har evnen til å bidra med noe positivt og hjelpe andre mennesker. Det kan hende han tenker seg om en eller to ganger før han fortsetter med mobbing.

Hvis han sier: «Hvorfor spør du meg? Jeg har gjort mye mobbing.»

Så sier du:

«Ja, jeg vet det, og det gjør deg enda bedre kvalifisert. Du vet hvordan mobbingen blir gjort, hvor det skjer og hvordan du kan stoppe det. Og jeg er sikker på at det ikke alltid er lett å være Roger. Du har sannsynligvis hatt dine grunner. Jeg trenger derimot at du stopper mobbingen nå og at vi kan bruke talentene dine på en positiv måte.»

Gi Roger penger, ære, og ansvar for prosjektet. Strekk deg så langt du kan for å si ja til hans ideer. Det viktige her er at Roger føler seg sett, hørt, anerkjent og verdsatt for den jobben han gjør.

Ha ukentlige møter med Roger. Og kanskje andre elever kan jobbe sammen om dette.

Forskning viser at bare 20% av dere som leser dette faktisk vil sende en melding til Roger og gjøre dette. La oss gjøre det nummeret høyere. La oss hjelpe de barna som går gjennom tenårene redde og ser seg selv som tapere på grunn av mobberne som Roger.

Hjelp mobbeofferet ved å hjelpe Roger.

I verste fall blir det kun ett møte med Roger. Uansett har du sagt noe positivt til ham, noe Roger sannsynligvis ikke har sett selv. Ennå.

Si ja til ukens viktigste møte. Møtet med Roger.

Table of Contents

Nøkkelen til et godt liv

Er du et offer?

Følelser

Tanker

Steg 1, dag 1:

Steg 2, dag 2:

Steg 3, dag 3:

Steg 4, dag 4:

Steg 5, dag 5:

Steg 6, dag 6:

Steg 7, dag 7:

Hva med straff og belønning?

Veien videre for deg

Oppsummering

Ekstra